om Landjordens Stigning’. 
227 
anforcs, at man paa den lille Oe Edsire vestenfor Karmoen 
i en Myr har antrutfet et stort Stykke Lava, hvilket vi 
saae i det Bergenske Museum; det var meget blæret, men 
dog af betydelig specilisk Vægf, og kan ikke uden ved 
Hjælp af lis være kommet over Havet, medens derimod 
hiint Pimpsteenstykke vel selv kan have svommet» 
Paa def omtalte Norit-Territorium i Egnen omkring 
Egersund, hvilket vi gjennemreisfe paa den fra Kysten 
tildecls flere Mile fjernede Vei gjennem Dalerne, saae vi 
hvppigen enheltliggende Blokke, der ved deres Beliggen- 
hed og afrundede Form antydede sig som sande Rullestene; 
dog vare de alle af Noritformatiouens egne Bjergarter, 
nogle vare af overordentlige Dimensioner. 
Nordlig paa Jæderen, hvor Norit- Blokkene ophore, 
hegynde, mellem de altid forherskende Gneise, flyttede 
Fragmenter af Glimmerskifer og selv af Lecrskifer at vise 
sig. Naar man hertil foier Rullestykker af chloritiske og 
granitiske Bildninger, saa har man alle de forskjellige Ar- 
ter af Blokke, som forekomme omkring Stavanger-Fjorden ; 
Bjergarterne , livoraf de bestaae, hore samtlig til dem, der 
constituere Fjeldene i samme Egn og i de tilgrændsende 
Strækninger af Bergens- Stift. Nogle af disse Rullestenc 
ere af betydelig Stdrrelse og have frapperet disse Stcders 
Tøpographer; saaledes den saakaldte Laugmandssteen eller 
Kongssteen ovenfor Stavanger, hvilken med en temmelig 
regelmæssig rund Form ikke har mindre end 37 Alen i 
Omfang, og som man har anseet som en af de ved en tid- 
lig Cultus anvendte Rokkestene (Kraft, IV, 249).' 
I Bergens-Stift gav Blokkenes Undcrsdgelse kun lidet 
Udbytte. Man gjenkjender i dem saadanne Bjergarter, som 
gjerne ikke meget langt borte forekomme i fast Fjeld. De 
fra Gonglomerat-Feldtene (især iYttre-Sogn , Sdndøord ©g 
