234 
Kei Ihau 
Hvad den vestlige Deel af Stiftet nordefter fra Ind- 
lobet til Trondhjems-Fjorden angaaer, samt liele Nordland 
og Finmarken, da ere disse Strækninger i Henseende til 
Hoideforholdenc i det Hele saa overeensstcmmende med 
det sydligere Kystland, livorom vi håndlede i forrige Af- 
snidt, at særskilte Details derover her kunne ansees ovcr- 
ilodige,* ikkun Ostlinmarken har for en Deel en afvigende 
Charakteer, i det navnlig en Landet mellem Yardoe og Yadsoe 
hverken er hoit eller couperet. Flade Landstykker , at sam- 
menligne med Lister og Jæderen, ere Orlandet og Plainen 
ved Bødoe. 
Historiske Data; Meninger om ” V a n d m i n d s k- 
ilingen” nu til dags*— Den engelske Deisende Everest 
har alt gjort opmerksom paa (Journey, 190), at Munkhol- 
men ved Trondhjem, der ikkun naaer en ringe Hoide over 
Havet (23 Fod over sædvanligt Flodmaal angivcs), vidner 
mod en i nogen Grad merkelig Stigning af Landet i de sid- 
ste 800 Aar, da man veed, at et Kloster her allerede hl ev 
hygget af Knud den Store, og at denne Holme endnu tid- 
ligere tjente til Rettersted. Den samme Forf. (f c*, 322) 
bringer ligeledcs Orethinget (formeentlig indstiftet af Olaf 
den Hellige) i Erindring, hvilket i Falsens Historie anta- 
ges at være holdt paa den nu saakaldte Bratore (see ogsaa 
Kraft, V, 650), der neppe har 15 Fods Elevation over 
Fjorden. — I et endnu lavere Nivcau, nemlig vel ikke over 
10 Fod hoiere end sædvanligt Flodmaal, ligger i Nærheden 
af Steenkjær et med opreiste Stene hesat Sted, som af de 
Gamle vist alt for Christendommens Indfdrelse har været 
benyttet som Thingplads (Mag* f. N., 2 R., 1, 53). — Yilde 
man lægge nogen Yægt paa det Sagn, livorefter Mærc skal 
have været en Oe (1* c.), saa maalte dette, i fald Tidspunk- 
tet for Forandringen ikke sattes desto Jængere tilbage. 
