om Landjordens Stigning’. 
239 
det Sted. Iovrigt er et tyndt Mulddækkc med Ager og 
Eng forhaandcn paa næsten hele Beian-SIctten. 
Videre oppe paa Landet, henad Kirken til, fandt vi, 
i omtrent 300 Skridts Afstand fra Stien og kansl.ee 20 
Fod lodret over samme, Sand blandet med Muslingskaller 
nnder Moldjorden, som ker var af anselig Dybde. Forst 
endnu boiere oppe paa den jævnlstigende Landflade, lo il- 
ken tilsidst naacr et Niveau a f maaskee 40 F. o. II., hc- 
gynde Torvstrækningernc , som i meget vidliiftig Ldbrc- 
delse netop indfage det civerste Landstykke. Fnldc af For- 
ventning ilede vi at undersoge de dy be Grave 5 dog i in- 
gen af dem lykkcdes det atflnde Soplante-Lagct 5 de underste 
Lag indcboldt vel hyppigen visse smale, flere Tommer 
lange, nu ganske sorte FJantelevninger, men uagtet vi ikke 
kunde bestemme dem noiere, var det dog vist, at disse ikke 
vare Zostera-BIade. Som Torvcns Underlag fandtes over- 
all et grovt Gruus uden Skjæl. Tilkommende Undersogel- 
ser, heldigere end vore, ville imidlertid hanskee endnu skaffe 
Fabricius’s lagttågelser nogen Bekræftelsc ; dog tilstaaer 
jeg, at jeg ikke ganske kan indsce, hvorledes et heelt Lag 
af Soplanter nogensinde skulde have kunnet danne sig 
paa dette af Torven indtagne Terraim (Cfi\ v. Bucb, I, 308). 
I Nordlandene fandt Hr. von Buch de af Musling- 
skaller bestaaende Deposita paa mange Steder, af hvilke 
jeg senere bar besogt de fleste. Sammesteds mangler bei- 
ler ikke det mariniske Leer, men ber, ligesom i Bergens- 
Stift, bar der dog kun været faa bcqvemme PIadse,hvor det 
kunde afsættes. Det forste Sted i Nordlandene, hvor 
v.Buch bemerkede Muslingbildningen, var paa Luuroe. Un- 
der den sorte Muldjord seer man, siger kan (I, 307), et 
hvidt Skikt, næsten to Fod mægligt, uden Sammenbæng, 
som bin, lysende Sand. Men Sand er det ikke 5 i hele 
