om Landjordens Stigning-. 
243 
«re paa liver Side gjenstaaende Stykker af en indre nu 
omtrent paa Midten gjennembrudt Barre *). Ogsaa i Qvæn* 
augerfjorden gives lignende Banker. 
Om Maasde bemerker v. Buch (II, (15), at den ved et 
Eide af nogle hundrede Skridts Længde og neppe 15Fods 
Hoide er deelt i to Dele, og om dette Eide beder det vi- 
dere : ”dct er ret ioinefaldende, hvorledes fra den ene Side 
Ansvomningsstriberne gaae op parallelt med Bugtens Run- 
ding og ere omlagfe med Muslinger og Stene, som om de 
opskyllende Bolger just nu og kun for et Oieblik havde 
forladt denne (forhenværende) Fjære 5 og paa den anden 
Side ned imod Oens Havn er Forholdet ganske det samme. 
Bog kan selv ikke den fjerneste Tradition sige, at Floden 
nogensinde har oversteget Eidet eller endog kun har naaet 
Halvdelen af dets Hoide. Heller ikke skulde Maasoes Huse 
staae der, hvor de ere, dersom man nogensinde havde saa 
hoi Soe at frygte.” I Noten anfores Pater HclFs Antegnelse 
om det samme Sted. Iler, siger H», hvor der istedetfor een Oe 
for var to eller tre, har man de tydeligste Merker efter 
Havets Aftagclse, og han 1*6 i er til, at han har maalt Afta- 
gelsen og fundet den 110 Fod lodret, en Bestemmelse, som 
da vel ikke kan angaae Skalrøasserne, thi disse synes, efter 
v. Buch, ikke at stige hoiere end det ganske lave Eide. 
i Ost Onmarkei» gjenfinder man de samme Muslingmas- 
scr paa Vardoe,- de indtage her en anselig Strækning ind- 
1 ) Kunne disse Volde i Kaafjorden ikke, som jeg troer, forklares 
som Joke|gjærder, saa maae derimod nogle Gruus- og Steen- 
masser paa ftingvadsoe og vedUlvstind (Tromsen) dog ganske 
sikkert være at betragte som saadanne ; de have ganske Mo- 
rainernes Form, og dertil ligge de ved eller paa Fjelde, som 
meget vel have kunnet nedsende Jdlder. Ved Ulvstind er der 
flere Volde af denne Art under hinanden, og den nederste 
bero re r Havet. 
