om Larfdjordens Stigning*. 249 
1 Finmarken, ved Alten-Fjord paa et Sted kaldet Jup- 
vig, og ligcoverfor Hvidbjerget i Egnen ved Qvalsund 
saae Vargas (Reise, II, 99, 289) ”Pimpstene” opkastede 
paa Kysten. Om Forholdet ved Jupvig heder det som 
folger: ”Ikke langt fra Vaaningshuset stækker sig en mod 
Fjorden hældende Slette ned til Stranden, og bestaaer fra 
dens storste Hoidc, maaskee 100 til 120 Fod fra Fjord- 
bredden, af en Anhobning af runde sorte Pimpstene, hvilke 
sandsynligviis ere hiddrevne efter nogensomhelst islandsk 
Vulkans Udbrud. Endnn paa flere andre Punkter af denne 
Kyst findes de,* for de erholdt deres fuldkomne Tilrunding, 
maae de længe have været i Bevægelse.” — 
At vulkanske Produeter fremdeles svomme over til den 
norske Kyst, erholdt jeg Beviis paa ved Vardoe, hvor Styk- 
ker af en sort Slakke-Lava laae opkastede paa Stranden 
inellem Svartnæs og Fj eldet Domen. 
Ved at gaae mod Syd fra Karlcbotn ved Varanger- 
Fjorden, kom jeg gjennem et meget couperet Granit-Ter- 
rain med smaa isolerede Bjcrgspidser af nogle hundrede 
Fods Elevation over Havet 5 paa mange af disse Spidser 
laae meer eller mindre afrundcde Blokke, som dog alle syn- 
tes at være af Underlagets Bjergarf, og saaledes rigtignok 
ikke, uagtet den afrundede Form, med nogen Vished kunde 
bestemmes som erratiske, men som i ethvert Tilfældc vare 
merkelige ved deres frie Religgenhed, i det de ligesom ved 
Kunst vare balancerede paa Klippetoppene x ), og tildeels 
Dens Chorde er parallel med Dalstrdgct; bagenfor dens 
Concavitet stiger et steilt Fjeld i Veiret, som umulig kan have 
levnet nogen Gletsclier Plads, saa at man dog ogsaa her heller 
tænker paa en Virkning af Havet. 
*) IVaar en Klippespids har en Blok ovenpaa sig, saa bevares den 
just derved desto bedre, og kan saaledes med Tiden blive endnu 
Q 2 
