om Stjernernes Funklen. 
393 
nens Billede er ganske nær ved at blive lys. Hvis Stjernen 
ikke funkler, vil Billedets Udsecudc blive constant} men 
funkler dcrimod Stjernen lidt, saa viser sig midt i den sor- 
te Flck fra Tid til anden et lidet Lyspunkt, ligcsom om 
man i dette Oicbiik bavde skudt Ocidaret en Smule læn- 
gcre ind, Er Stjernens Funklen vedholdende, saa vedva« 
rer dette uophorligt. 
Alle disse Omsfændigbeder udlcdes let af den af Ara- 
go givne Forklaring af Stjernernes Funklen, ifolge hvilken 
dette Pbænomen er en Virkning af Straalernes Interferens 5 
hertil bchovcr man alene at antage en nok saa ubetydelig 
Forskjel i Tælhed og Temperatur af de Skikter af At- 
anosphæren, som Lysstraalen paa sin Vei til Oiet gjennem- 
lober. 
Denne Aragos Forklaring bcstyrkcs end mere ved et 
andet Pbænomen, der ofte ledsager Stjernernes Funklen, 
især i Atmospbærens lavere Begioner, nemlig Stjernernes 
hurtig vexlende Farve. De forskjellige Farvetinler variere 
saa burtigt, at de let undgaae den mindre opmerksomme 
lagttager,- men man kan ved et simpelt Middel forlænge 
deres Virkning paa Synsnerven, og saaledes gjore dem ty- 
deligere. Bringer man nemlig Kikkerten, hvori man be* 
tragter Stjernen, i en sagte zittrende Bevægelse, t. Ex. 
ved at slaae den lidt med Haanden, saa vil Stjernens Bil- 
lede beskrive forskjellige lysende Curvcr i Kikkertens Fcldt, 
iigesom et glodende Kul, man dreier om i en Kreds, vi- 
ser sig som en lysende Linie. De hurtig paa hinanden 
folgende Farveforandringer ville da blive tydelige derved, 
at de forskjellige Dele af den beskrevne Linie ere forskjel- 
lig! farvede. 
I den folgende korte Udvikling af Interferens- Thco- 
rien, der blot er et Uddrag af Fresnels og Herschcls Af- 
I. 4 Bb 2 
