J. C. Hor bye. 
06 
maaskee er udbredt meget langt, da jeg endog ved Søen 
Hyllingen har fundet en lignende mørkfarvet Form af Hel- 
leflinten stikke op af Sandmoerne; nordligt ved denne Sø 
fandt jeg 40 Graders Fald, mod V. 11; sydvestligt ved 
samme 45 — 60° N. 12|. Mellem Hyllingen og Haftor-Støt, 
30° N. 5J; i Dalføret mellem Vigel- og Hydsjø, nærmest 
den sidste, 70° N. 3f; i Syd for Haftor-Støt paa svensk 
Side, 45° N. 5; længere mod Syd, 40° N. 5§, og i Nær- 
heden af Elven Hyddas skarpe Bøining mod Syd, 10° N. 5f . 
Mellem Hyd- og Vigelsjø, hvor Granitens Grændse 
bøier mod Nord, fandt jeg henimod denne Grændse, vest- 
ligt op for Hydsjø, 50° N. 4-J ; længere østligt og nærmere 
Hydsjoens nordlige Ende, 40° 0. 6J. Paa Strækningen 
herfra til det Punkt, hvor Øvre Hydda skjærer Granit- 
grændsen, er det midlere Fald 45° N. 4 (mellem N. 2§ og 
5f ). Længere mod Nord paa Granitens Østside finder man 
en mægtig Filialmasse af Helleflint, tildeels hvilende paa det 
Øverste af den Granitkolos, som danner Store Skardørens 
sydlige Væg, tildeels i Østre Skardørspasset; Faldet er her 
70 — 80° N. 4f — 5J. Den nordligste Pynt af denne Arm af 
Helleflinten kan man endog fra den dybe Bund af Skardøren 
øine som en sort Nut allerøverst paa Granitvæggen (60° 
N. 5|). Om de øvrige Forholde her skal senere gjøres 
nogle Bema^rkninger. 
Idet vi rykke videre nordpaa, skal jeg først anføre 
nogle Observationer fra den østlige og nordøstlige Side af 
Nordre Skarsfjeld. Graniten, der anstaaer i og nærmest om 
Skardøren, sænker sig herfra jævnt mod Øst ind i Sverige; 
denne jævne Skraaning afbrydes dog snart af en lav Vold, 
per paa en længere Strækning løber i Nord og Syd, og 
hindrer Skarsfjeldenes Vandmasser fra at ile ad koi teste Vei 
ned til Elven Nea; Skardørsaaen, der optager de smeltede 
