J. C. Ho rby e. 
70 
det dog vist, at det kun sjelden lykkes at træffe saadanne 
Steder aldeles blottede for Ur og Bedækninger. Ere der- 
for end de iagttagne Contaktpunkter i Skarsfj eldene færre, 
end man kunde vente i en saa nøgen Fjeldstrækning, saa 
ere dog flere af dem oplysende, og jeg skal derfor her lige- 
som ved Vigelens Feldt anføre, hvad jeg har seet paa 
Grændsen mellem Granit og Helleflint. 
Paa Vigelsjøens østlige Strand er Helleflinten paa Con- 
takten ikke tydeligt skiktet og ikke saa charakteristisk, at 
en bestemt Grændselinie kan paavises; Helleflinten har her 
for en Deel Krystallinitet fælles med Graniten. — Et noget 
lignende Forhold finder man, naar man fra Hydsjø i nord- 
vestlig Retning nærmer sig Graniten; man træffer her etsteds 
henimod Bjergartgrændsen nogle Bænke af Helleflinten, hvori 
baade Feldspath og Qvarts i ikke ringe Mængde ere udvik- 
lede; men mellem disse Bænke og selve Graniten anstaae 
derimod atter Skikter af aldeles tæt og normal Helleflint. 
Selve Contaktlinien er her ikke tilgjængelig. — Ogsaa paa 
et Par andre Punkter har jeg, uagtet Contakten har været 
blottet, ikke kunnet paavise selve Grændsen mellem begge 
Bjergarter, idet Helleflinten i nogen Grad har været krystal- 
linisk og dens Skiktning har været skjult af Kløfter og Af- 
sondringer, lige Granitens. 
De øvrige iagttagne Contaktpunkter derimod vise Grænd- 
sen mellem begge Bjergarter mere skarp og bestemt. Saa- 
ledes ere lige i Syd for Vigelsjøen Forholdene etsteds saa 
tydelige som muligt; Graniten hæver sig her efterhaanden 
op fra Sjøen, og en halv Fjerdingsvei fra denne antyde 
endeel lave Høie, at en yngre Bjergart er paaleiet; denne 
iagttoges etsteds at være en graa og tydeligt skiktet Helle- 
flint, der falder 30 Grader fra Graniten, er uden Spor af 
Krystallinitet, men skarpt adskilt fra sit Underlag ved et 
