Et Strog af Rigsgrændsen. 
71 
sex Tommer mægtigt Mellernlag, en kiisprengt og tynd- 
skifrig Modifikation af Helleflinten, hvori noget Qvarts og 
Feldspath er ud viklet, og som tilnød kan kaldes gneisagtig. 
En halv Fjerdingsvei fra Vigelsjøens sydlige Ende aab- 
ner sig en trang Dal i de steile Fjeldvægge, der hæve sig 
overalt paa Søens Østside. Følger man dette Dalføre mod 
Øst, vil man snart finde, at den Granitvæg, der danner Da- 
lens sydlige Indfatning, paa sit Øverste bærer først enkelte 
Koller og mindre Nuter af Helleflint og tilsidst et eneste 
sammenhængende Dække af denne Bjergart, den Flig af 
Helleflintfeldtet nemlig, som i nordvestlig Retning sky der 
sig op fra Hydsjøen. Intetsteds fandt jeg her Helleflinten 
forskjellig fra det Sædvanlige, uagtet jeg sommesteds kunde 
iagttage begge Bjergarters Sammentræf. Dalsidens naturlige 
Profil, saaledes som det viser sig nedenfra Dalbunden, er 
nøiagtigt gjengivet i Fig. 6. — I Passet vestligt ved den øverste 
af de Søer, hvoraf Skardørsaaen har sit Udløb (Gardak- 
Jaure), saa jeg Helleflinten ganske nær Graniten, om just 
ikke paa selve Contaktlinien, men heller ikke her fandt jeg 
dens petrographiske Beskaffenhed forandret. — Fra den syd- 
lige Ende af Ekornaaen har jeg et meget tydeligt Contakt- 
forhold at omtale. Paa svensk Side nær Rigsgrændsen 
seer man her den østlige Deel af det mindre Granitfeldt at 
dækkes af rødlig Helleflint, dannende en lav men steil Bar- 
riere, der paa lang Strækning fortsættes i en Bue mod Nord- 
øst. Man kan flere Steder see begge Bjergarters Sammen- 
træf; Helleflinten er tæt og stratificeret, Graniten af normal 
Beskaffenhed, men begge skarpt adskilte ved et Mellernlag 
af en Alens Mægtighed, bestaaende af en meget finkornig 
Granit uden Glimmer — aldeles det samme Forhold, som 
jeg saa paa et Contaktpunkt i Vigelen. 
Paa Toppen af den steile Granitvæg, sydligt ved Skar- 
