72 
J. C* Horbye. 
døren, er leiet en Terrasse af Helleflint, som er tilgjængelig 
næsten lige til dens Underlag, Graniten, men overalt er den 
tæt og uforandret. — I Østre Skardør saa jeg en meget stor løs 
Blok, som aabenbart hørte hjemme i disse Fjelde; dens ene 
Halvdeel bestod af Ska rsfj eld enes almindelige Granit, den 
anden af tæt rød Helleflint, be^sre umiddelbart fæstede til 
hinanden, Grændsen mellem dem skarp og bestemt. 
De observerede Contaktpunkter i Ska rsfj eldene vise alt- 
saa ligesom i Vigelens Feldt Exempler baade paa en petro- 
graphisk Overgang og paa en skarp Grændse mellem Gra- 
nit og Helleflint ; men ligesom de Punkter, der vise en skarp 
Grændse, ere de fleste, saaledes raaa jeg ogsaa erklære dem 
for de tydeligste og meest overbevisende; det er umuligt, at 
Iagttageren kan forlade dem med en dunkel og ubestemt 
Forestilling om Forholdene; saavel det ældre Underlag, 
Graniten, som de overleiede Strata ere som saadanne i lige 
Grad paatagelige. 
De Data, ifølge hvilke Helleflinten i Skarsfj eldene synes 
forbunden med Granit ved Overgange, vilde vistnok faae en 
klækkelig Tilvæxt, hvis det lod sig gjøre at betragte ogsaa 
den protoginartede Bjergart i Feldtets nordlige Deel som en 
Overgangsbildning mellem den skiktede og uskiktede Bjerg- 
art paa Stedet; dette gaaer imidlertid ikke an. Jeg har 
forhen omtalt., at idetmindste de direkte Observationer ikke 
tilstede at sætte Helleflintens Forandring i Forbindelse med 
Granitens Optræden af den Grund, at Forandringen findes 
paa enkelte Strøg, men aldeles savnes paa andre, der ligge 
Graniten lige saa nær; her maa jeg endnu med nogle Ord 
gjøre opmærksom paa, at det heller ikke fra et rcent mine- 
ralogisk Standpunkt lader sig gjøre at betragte vor proto- 
ginartede Bjergart som et Mellcmled mellem Granit og 
Helleflint. 
