Et Strog af Rigsgrændsen. 
75 
ved Graniten, og det paa et Strog, hvor Helleflinten for- 
resten har kunnet fjerne sig allermeest fra sin normale 
Skikkelse, dette troer jeg viser, at der for den forandrede 
Bildnings Vedkommende ikke bor være Tale om en Over- 
gang til virkelig Granit. 
Da Helleflintens Udbredelse og Skikt stilling i Syd for 
Store Skardøren kan give Vink til en rigtig Opfatning af 
Forholdene, rnaa jeg ogsaa omtale denne Lokalitet noget 
nærmere. — Sydligt ved Skardøren udsender Helleflint- 
feldtet en Arm mod Nord, der for en Deel hviler paa Gra- 
nitens høieste Ryg, for en Deel i en dybt nedskaaren Dal; 
paa begge Steder bevarer den et stadigt østligt Skiktfald. 
For at lære denne Halvø af Helleflinten nærmere at kjende 
ville vi, med Ridsene 4 og 5 for Oie, i Tankerne begive os 
ind i en af de trange Dalkløfter, hvoraf Skarsfjeldene ere 
gjennemfurede, og som ifølge en her i Egnen almindelig, 
skjønt feilagtig Betragtningsmaade kaldes den „Østre Skardør u 
istedetfor den Søndre. Ved Indtrædelsen i denne Dal har 
man paa den østlige Dalside kim Granit, medens der paa 
den vestlige anstaaer Helleflint (Profil 4, Punkt c), faldende 
nedad mod Dalen. Men dette Forhold bliver snart om- 
vendt; naar man har tilbagelagt mere end Halvdelen af Da- 
lens Længde, er Helleflinten paa Dalens Vestside forsvun- 
den, medens man derimod paa den østlige Side istedetfor 
den lysfarvede Granit seer først isolerede, men siden sam- 
menhængende sorte Masser at bedække den steile Dalside 
(Profil 4, Punkt b). Dette er tæt. sort Helleflint, vexlende 
med en talkagtig Skifer, tydeligt skiktet, med steilt Fald 
indad mod Granitvæggen, paa hvilken den i Form af smaa 
Nuter eller Afsatser er ligesom fastheftet, ikke uliigt Svale- 
reder paa en Husvæg. I det noget idealiserede Profil 4 har 
jeg søgt at gjengi ve disse Forholde, saaledes som de vilde 
