76 
J. C. Horbye. 
vise sig, naar begge Dalsider bleve vertikalt gjennemskaarne 
paa de Steder, hvor Helleflintdækket ikke er afrevet og bort- 
ført. — Jeg troer, at Forholdene her rettest tydes, naar man 
antager, at den hele Dal engang var opfyldt af Helleflint 
med østligt Skik tfald, 02 : at det halvøformige Parti af Hel- 
leflinten ved Punkt a og b, som er leiet allerøverst paa Gra- 
niten, var sammenhængende med Helleflinten paa Dalens 
Vestside (ved Punkt c), hvoraf maatte følge, at Granitens 
Dale allerede vare dannede, eller at Graniten allerede havde 
faaet sine nuværende Yderformer, da Helleflinten blev afsat. 
— Det kan fortjene at bemærkes, at den Side af Granitmas- 
serne, hvor man linder Hevningen af et engang mere ud- 
bredt Helleflintdække endnu bevaret i Form af skarpe Af- 
sat se r, netop er en „Læside“ med Hensyn til Friktionsmas- 
sernes Bevægelse her i Egnen. 
Ogsaa den sidstnævnte Dals Vestside (Profil 4, Punkt 
c), afgiver for sig en Støtte for den Mening, at Granitmas- 
sernes Yderformer, da Helleflinten afsattes, vare væsentligen 
de samme som nu, og at de i denne deres Skikkelse have 
havt Indflydelse paa Skikternes Stilling. Dalsiden dannes 
af en fremspringende Pynt eller Arm af Granitfeldtet, der 
paa Topen er ubedækket, men paa Siderne for en Deel 
skjult af en Bord af skjoldformigt anleiet Helleflint, hvis 
Skiktfald gjennem nordligt gaaer over fra nordvestligt til 
nordøstligt, og saaledes nøiagtigt retter sig efter den under- 
liggende Granitarms Form. Fra et tilstrækkeligt ophøiet 
Standpunkt maatte derfor disse Skikter vise sig omtrent 
saaledes, som jeg i Planridset 5 c har antydet. Dette, at 
Skikterne bøie sig rundt om den fremspringende Arm af 
Granit, og saaledes tyde hen paa, at denne var til som saa- 
dan, før hine bleve afsatte, er vel ikke noget Andet, end 
hvad det hele Feldt viser i det Store; imidlertid kunne dog 
