Et Strog af Rigsgrændsen. 
79 
De fleste og sikreste Iagttagelser lede derfor til det Resul- 
tat, at hvad der fleresteds ellers i Nordens Ur- og Over- 
gangsterræn kan paavises, at nemlig Massiver staae i Over- 
gangsforhold til de tilgrændsende Strata, kun for en ringe 
Deel tinder Sted i Skarsfj eldene, og her inaa betragtes som 
en Undtagelse fra det Almindelioæ. 
Allerede paa Grund heraf, at der nemlig paa flere Ste- 
der kan paavises skarpe Grændser mellem de nævnte Bjerg- 
arter, kan det derfor formodes, at begge ere uafhængige af 
hinanden og af forskjellig Alder, og dette bestyrkes ogsaa 
ved begges gjensidige Position. Det kan nemlig sees saavel 
af de leverede Profiler (Fig. 4 og 6) som af F aldobserva- 
tionerne og Beskrivelsen af flere Contaktpunkter, at Helle- 
flinten er Graniten overleiet, idet den enten kun støtter sine 
hældende Skikter til Granitfeldtets Sider, eller ogsaa i egent- 
ligste Forstand hviler ovenpaa dettes Masser. Helleflinten 
har i det Hele taget noiagtigt den Position, som Masser 
maa faae, der afsættes over en skraa Basis. At man inden 
Helleflintens Omraade finder dybt nedskaarne Dale (Pag. 69), 
i hvis Bund Graniten er blottet, bestyrker ogsaa den Me- 
ning, at Graniten overalt forholder sig til Helleflinten som 
det Underliggende og Bærende. 
Det falder af sig selv, at jeg ikke kan have besøgt et- 
hvert Punkt i de vidtløftige Skarsfjelde, der tildeels ere be- 
liggende mere end to Mile fra nærmeste Bygd; navnligen 
kunne maaskee de angivne Bjergartgrændser paa sine Steder, 
f. Ex. paa Strøget ved Rigsgrændsen i N. G. for Vigelsjo, 
trænge til Berigtigelse. Imidlertid har jeg dog seet nok til 
at kunne have en bestemt Formening om disse Fjeldes Byg- 
ning, og uagtet det egentlig kun har været min Opgave at 
observere og gjengive det Observerede, overladende Inter- 
pretationen til Andre, kan jeg dog ikke tilbageholde den 
