89 
Et Strog af Rigsgrændsen. 
æqvivalerer med Sandstenen østenfor i Dørfjeldene. Dog 
er det sandsynligt, at Hornblenden for en Deel danner selve 
Støtens Vestside, da ogsaa her en Bjergartgrændse er lige- 
saa tydelig som i Sylene, især betegnet ved den skarpe og 
stærkt fremspringende Afsats „Prædikstolen“. Ved Støtens 
Fod ligesom i Vest for Nesjøen er som allerede anført Horn- 
blenden observeret. 
Vi have altsaa en fra Helag-Støterne til det Nordligste 
af Sylene paa omtrent 2 \ Miil fortsat Afleining af Horn- 
blendeskifer , hvis Bredde i østvestlig; Retning; naaer idet— 
mindste over paa hiin Side af Elven Ena. Forlænges i Tan- 
kerne denne Strækning mod Nordvest, vil den træffe sammen 
med Blaakaa-Klep og Øifjeld, hvor ogsaa Hornblenden er 
observeret over Glimrnerskiferen. Det synes saaledes mere 
end sandsynligt, at vi paa denne tre Miles Strækning have 
for os de mere og mindre spredte Levninger af en og samme 
Hornblendezone, der strækker sig; fra S. 0. mod N. V. i skraa 
Retning over Rigsgrændsen, for det meste med Skiktfald mod 
Nord og Øst. Denne Zone bliver mærkelig ikke alene af 
den Grund, at den danner Egnens høieste Fjelde, men ogsaa 
fordi et tilsvarende Formationsled paa den anden Side af 
Skarsfjeldenes Granitfeldt intetsteds er observeret. 
O verb lik. 
Kaste vi et sammenlignende Blik tilbage paa det en 
Miilsvei fjernede Vigelens Feldt, ville vi finde, at Øbserva- 
tionerne i begg;e Feldt have ført til samme Resultat. Paa 
begge Steder dannes Basis for de skiktede Bjergarter af en 
Granit, der i det Væsentlige er petrographisk eensartet, kun 
at den accessoriske Titanit ikke er seet i Skarsfj eldene. Det 
Constante i Granitens Charakterer, dens Mangel paa selv 
