Et Strog r«f Rigsgrændsen. 
1 03 
Passet, der fører til Kolkjøndalen, 80° V. 7-|. Det er her 
man finder de største Skikthvælv os; Uregehnæssigheder i 
Faldet; men efter saadanne ind stiller sig dog altid igjen 
reofeJmæssi<re og meget steile Skikter med særdeles constant 
Strøg, saa der selv i Kolkjøndalan kan være Tale om at 
ano-ive en Regel i Skiktstillingen, som er udtrykt i følgende 
Middeltal: øverst i Dalen, 50° V. ; længere ned, vertikalt 
i hor. lg; derpaa 70° V. 7; den østlige Dalside ved Træ- 
grændsen, 80° 0. 7|; østligt op for Søen Fjær gen , verti- 
kalt i hor. 1|. Vestover paa Fjærgens nordlige Side: 30° 
Y. 8 og 20 — 40° V. 7g; ved Søens vestlige Ende, 80° V. 
7f. — I Syd for Fjærgen fandt jeg ved Midtsund-Støt. 80° 
Y. 7, og søndenfor samme 30° Y. 6f; nærmere henimod 
Kjæringfjeld, 80° V. 7|. — - Paa den nordre Side af Elven, 
der kommer fra Skaardalssjø, fandt jeg den grønne Skifer 
ofte vexlende med graa Glimmerskifer; i Øst for Kjæringaa, 
30° Y. 10; mellem denne og Kobberaa, 50° Y. 8{j. 
Merakers Skiferterræn forresten bestaaer hovedsasrelio-en 
O c 
af lysgraa og særdeles finskjællet Glimmerskifer, der hyp- 
pigen er kruset-skifrig, men saa flint, at det ofte kun har 
Udseende af en bølgeformig Skattering ]>aa de forresten 
ganske plane Skiferplader. Paa Vestsiden af Jelsaaen samt 
nede i selve Merakerdalen saa jeg fleresteds chloritiske, men 
haarde og qvartsrige Skifere med udskilte rene Qvartslag. 
Ligesorn andetsteds gaaer ogsaa her den fiinskjællede Glim- 
merskifer over til Leerskifer; sjelden finder man i disse Ski- 
ferterritorier saa eharakteristisk Leerskifer som den, jeg saa 
paa de øverste Høider i Vest for Lillefjeld Grube. — I disse 
Skifere findes fleresteds Kiisleier, det vigtigste ved Lillefjeld; 
Hovedbjergarten paa dette Sted er en graa Glimmerskifer, 
men ligesorn fleresteds er ogsaa her det ertsførende Parti 
af anden Art, en grøn, tilsyneladende talkrig Skifer. 
