J. C. Horbye. 
Gruppe af krystalliniske Skifere, hvis nordligste Deel kal- 
des Sylene, og som er skarpt adskilt fra Skarsfj eldenes Gra- 
nitfeldt ved Neas store Dal. I den nævnte Gruppe af Ski- 
fere paa svensk Side og ingenlunde i Skarsfjeldene er denne 
Egns høieste Parti at søge; foruden Sylene selv maa her 
nævnes Ilelag Støterne, hvoraf den ene, der rimeligviis ikke 
er den høieste, endog naaer 5400 Fod o. H. 
Forsaavidt man ved Bestemmelsen af Grændselinien 
mellem beg^e Riger har havt til Hensikt saavidt muligt at 
følge de af Naturen meest udprægede og paa Grund af Høide 
og Form meest iøinefaldende Punkter som Mærkepæle for 
denne Linies Beliggenhed, har man i Skarsfjeldene ligesom 
i Vigelen fundet et passende Strøg for den. Vel danne 
Skarsfjeldene ikke saaledes som Vigelen en sammenhængende 
Ryg; men Granitens uhyre klumpformige Masser staae dog 
i stærk Contrast til alle de omgivende Skiferfjeldes mere 
retlinede Omrids og falde derfor strax i Øine som en paa 
et Par Miles Hdstrækning stærkt markeret Fjeldgruppe. 
Tåger man derhos Hensyn til Massernes Høide og steile 
Affald mod Øst, kan det ikke negtes, at Grændsen mellem 
Naborigerne her paa et Par Miles Vei er ganske naturlig 
og antydet i Fjeldbygningcn. Af Beretningen om Grånse- 
måtningen fremgaaer det imidlertid paa flere Steder, at 
man ved Anlægningen af Grændselinien desuden har havt 
forøie Vasfarenes Løb og de naturlige Vanddeler mellem 
disse. Nu er det vistnok hos os ikke altid muligt at finde et 
længere og nogenlunde retlinet Strøg, som baade er det høi- 
este og desuden danner skarpt Skjel mellem forskjellige 
Flodsystemer. Men om det saaledes end ikke altid kunde 
være Grændse-Commissionen muligt at gjøre begge Hensyn 
gjældende, saa havdes dog her paa den Strækning, hvorom 
Talen er, den bedste Anledning til at udpege en Linie, der 
