Et Strog af Rigsgrændsen. 
109 
paa engang fulgte de allerhoieste Punkter og angav et tyde- 
ligt Vanddele mellem flere betydelige Vasdrag. Nogenlunde 
parallelt med Skarsfjeldene lober nemlig østenfor dem den 
forhen nævnte mægtige Afleining af Skifere, der lige fra 
Helag-Stoterne og til det Nordligste af Sylene udgjor een 
fortsat Masse, kun afbrudt ved den spalteformige Aabning, 
Ekorndoren. Yed at lægge Grændselinien forbi Nesjoen 
hen til denne Fjeldstrækning vilde man have erholdt en i 
høieste Grad naturlig Grændse. Foruden at Grændsen paa 
denne Maade var kommen til at gaae over de allerhoieste 
Punkter, Sylene og Helag-Stoterne, der stige omtrent 600 
Fod over Skarslj eldenes høieste Toppe, vilde desuden uden 
Undtagelse alle de til Glommen og Nea førende Yasdrag 
være blevne beliggende vestenfor Rigsgrændsen. Uagtet 
Mare li us ogsaa antyder, at en saadan Beliggenhed af Rigs- 
grændsen vilde været den meest naturlige, blev Grændse- 
linien dog lagt over Skarsfjeldene og Skardøren, fordi denne 
sidste allerede i lang Tid havde været et bekjendt Mærke 
for Grændsen mellem Jåmtland og Herjedalen. 
I Nord for Sylene har man paa en længere Strækning 
intet Fjeld af Betydenhed paa Rigsgrændsen; Bust- og Enli- 
Yolerne hæve sig ikke stort over 2700 Fods Høide o. H. 
Men med Store Gluken stiger Fjeldmassen pludseligt til 
3500'. Fra dette Punkt bøier Rigsgrændsen mod Nordøst, 
og ledsages paa den tre Mile lange Yei til Skarstusjøen 
overalt af en eiendommelig Fjeldbygning. Fjeldene paa 
denne Strækning udmærke sig ikke ved deres Høide; kun 
tre eller fire Punkter naae over 3000' o. IT., medens de 
laveste Pas ligge i et Niveau mellem 1900 og 2200'; hele 
Strækningens Middelhøide overstiger ikke 2500 Fod. Men 
desmere ere Fjeldene her udmærkede ved deres Formfor- 
holde og lineære Udstrækning, som paa det hele Strøg har 
