J. C. Hor bye. 
givet en iøinefaldende Veiledning til at afstikke en naturlig 
Grændselinie mellem begge Higer. 
Eftersom jeg forben har omtalt det dere Mile lange, 
i Nord og Syd løbende Dalføre, som danner Basinerne for 
de store Søer Fæmun, Feragen og Aursuen, bør det ogsaa 
nærmere paavises, hvorledes dette Dalstrøg videre mod Nord 
har en tvdelip; Fortsættelse gjennem de under Skarsfj eldenes 
Feldt omhandlede kStrækninger af Røros og Thydalen. En 
almindelig Skildring af dette Strøg paa norsk Side langs 
Rigsgrændson vil give den bedste Anledning til mere detail- 
leret at angive Niveauforholdene i den tihsigtede Ford vbning 
i Fjeldgrunden, ligesom ogsaa til at undersøge, hvorvidt 
Dovre her er forenet med Cfrændsefj eldene eller, efter en 
anden Udtryksmaade, hvorvidt Dovre bør betragtes som en 
Arm af disse. 
Skal dette Udtryk have nogen Mening i geognostisk 
Henseende, maa det betegne, at de Strækninger, som man 
her vil henføre til Dovre, i petrographisk Art, Skiktstilling 
og i Bygning i det Hele vise sig som beslægtede med 
Grændsefjeldene, staae i en saa at sige organisk Forbindelse 
med dem, og kun ere et til Siden udgaaende Filial af dem. 
Det er fornemmelig de i Nord for Aursuen og paa begge 
Sider af Gula beliggende Strækninger, der her maae komme 
i Betragtning som repræsenterende Dovre, baade paa Grund 
af deres Høide, da de i enkelte Toppe naae 4000', og fordi 
Retningen af deres Dale tilsyneladende give dem et østvest- 
ligt Strøg, som stiler lige paa Skarsfjeldene og Sylene, og 
som kunde vække Formodning om et Skiktstrøg i samme 
Retning; at der saavel i Nord som i Syd for Sylene og 
Skarsfjeldene paa en længere Strækning intet „Grændsefjeld“ 
