Et Strog af Rigsgrændsen. 
1 i s 
existerer, viser ogsaa, at det netop er paa dette Strøg, at 
hiin Forening maa søges. Men nu har jeg forhen viist, at 
Skarsfjeldene, der ifølge hiin billedlige Betragtningsmaade 
maae henregnes til Hovedstammen, danne et afsluttet Heelt 
for sig, der i geognostisk Forstand ingensomhelst Forbin- 
deise har med ,,Armen“ Dovre; det nævnte Granitfeldt af- 
løses nemlig mod Vest, hvor Dovre skulde tage sin Begyn- 
delse, af et udstrakt Skiferfeldt, saa forskjelligt fra hiint 
som Bjergarter kunne være. At oversee Granitfeldtet og 
betragte det kun som en parasitisk Bildning, der tilfældigen 
netop her bevirker en uvæsentlig Afbrydelse i de normale 
Skiferes Række, som danne den egentlige skandinaviske 
Fjeldstamme, og som gjenfindes østenfor Granitfeldtet i Sy- 
lenes og Helag-Støternes Høifjeldsgruppe — er en Betragt- 
ningsmaade, som baade gjør Vold paa de bestaaende For- 
holde, og desuden ikke gjør hiin Paastand mere holdbar. 
Hvad enten man vil regne Granitfeldtet med til Hoved- 
stammen eller ei, saa er nu engang Faktum, at dette Feldt 
afbryder alt Sammenhæng mellem Skiferne paa en Stræk- 
ning af halvtredie Mile netop paa det Strøg, hvor Sammen- 
hængen skulde paavises, og desuden tillader Skiktstillingen 
aldeles ikke at tænke sig de vestenfor Graniten liggende 
Parallehnasser som en Fortsættelse af dem østenfor. For- 
holdet er derimod, at de Parallelmasser, som her danne Be- 
gyndelsen af Dovre, ikke udspringe fra, ikke udgjøre en 
Fortsættelse af netop Grændsefjeldene, men ere i Strogret- 
ningen en Fortsættelse af det hele nordenfor beliggende 
Skiferterræn baade ved Rigsgrændsen og vestenfor samme, 
Co Co O 
om man vil, lige til Trondhjemsfjorden. Skiktstillingen er 
her i det Hele taget overalt parallelt med Rigsgrændsen; 
dette sees af mine under det sidste Feldt anførte Faldob- 
servationer, ligesom af Mag. f. Naturvidsk. Bd. 1 1 og i hele 
