114 
J. C. Horbye. 
kunne bemærkes under almindelige Omstændigheder; her 
er nemlig Dalen mere indkneben, Overgangen fra Fjeld til 
Dal langt brattere, end man er vant til at see i disse Egne. 
I Stuedalen seer man strax, at man befinder sig i en veri- 
tabel Fjelddal, man har her alle en saadans sædvanlige Cha- 
rakterer. Ganske nær Dalens Bund hæver sig Graasias 
langstrakte og nogne Ryg hoit over Trægrændsen, og over 
denne Ryg igjen seer man de langt høiere Skarsfj eldes lange 
Række af golde Fjeldknuder. Medens de østerdalske Dal- 
førers eiendommelige Præg kan paavises heelt op til Rida- 
len, begynder med de mod Nord flydende Vande i Stue- 
dalen virkelig en anden Charakter i Dalbygningen at gjøre 
sig gjældende, og denne vedligeholder sig videre ned gjen- 
nem hele Thydalen. Man kan her intet Øieblik være i Uvis- 
hed om, enten man befinder sig i en Dal eller i et ud strakt 
Sletteland, saaledes som man virkelig kan i flere sydligere 
Dalfører; dertil er de tilgrændsende Dalsiders Nærhed altlor 
haandgribelig. — Med eet Blik overseer man Stuesjøens 
dyrkede Strande og grønne Birkelier, Skarsfjeldenes graae 
og fæle Øde samt de hvasse Kamme af Sylene med deres 
glindsende Snestriber og dybe blaae Farvetone, og Øiet 
dvæler med Velbehag ved disse Contraster. Ikke af mindst 
Effekt i dette Prospekt er Skardøren; seet fra Høiderne i 
Vest for Stuedalen er denne kolossale Port, som Natu- 
ren har udgravet 1000' dybt gjennem Grændsefjeldene, 
overordentlig imponerende. I det Hele taget betinger de 
forskjellige Bjergarters Optræden her en Vexlen i Former, 
en Rigdom paa forskjelligartede Prospekter, der maae gjøre 
denne lille isolerede Fjelddal saare tiltrækkende for Enhver, 
naturligviis ikke mindst for Maleren. 
Skarsfj eldene, der dominere hele Egnen og kunne sees 
fra ethvert Punkt, have ingen spidse, men vel høie og steile 
