Et Strog af Rigsgrændsen. 
115 
Fonner at opvise. Særeget for dem er Mangelen paa Sam- 
menhæng mellern deres Masser paa nogen større Strækning; 
de ere gjennernskaarne og adskilte fra hverandre ved mange 
dybe Kløfter, de saakaldte „Døre u . De kunne derfor i Al- 
mindelighed skildres som bestaaende af lutter isolerede Gra- 
nitkolosser af en noget tilrundet Form, indbyrdes adskilte 
ved trange Dale med ofte vertikale Vægge, og de frembyde 
saaledes i deres Indre meget vikle Situationer. At det Søn- 
derrevne og Splittede er disse Fjeldes Hovedpræg, have 
ogsaa Dalens Beboere udtrykt i det Navn, som de beteg- 
nende have tillagt den hele Gruppe, nemlig „Skarsfjeldene“, 
d. e. de af dybe Kløfter gjennemfurede Fjelde. Navnene 
„Skarffjeld“ og „Skarfdør“ ere derfor reent feilagtige. Vel 
er „ Skarv, Skurv, Skorv u meget almindelige Benævnelser 
paa høie og veirhaarde Fjelde af et nøgent og ryt Udse- 
ende — et Stykke længer mod Vest, ved Gula, har man 
saaledes baade „Store-, Lille- og Kjøli-Skarvene“ — ; men 
dette har aldels Intet med Skarsfj eldene og Skardøren at 
bestille. Schonning kalder ogsaa meget rigtigt den store 
Aabning i Grændsefjeldene her „Skardøren“; men „Skarf- 
dorra“ troer han er etFjeld, som han tænker sig beliggende 
længer mod Nord; et saadant existerer ikke. — - Hvad Hel- 
leflinten angaaer, som ogsaa har Deel i Dannelsen af Skars- 
fj eldene, saa fremstiller den paa enkelte Steder, f. Ex. nord- 
østligt op for Vigelsjo, hvasse Toppe, der i Høide ikke 
give Granitens høieste Klumper stort efter; vistnok pleier 
denne Bjergart ogsaa at optræde med hvasse Omrids; men 
da den i Skarsfj eldene ikke som i Vigelen danner de største 
Høider, men for det meste er afreven og bortført, saa kom- 
mer den i hine Fjelde ikke ret tilorde som formbestemmende 
Bjergart. Da desuden dens Skiktfald er svagt, saa har Hel- 
leflinten her i Regelen, i det Store betragtet, ingen iøine- 
