Et Strog af Rigsgrændsen. 
117 
sjøen er uden Undtagelse særdeles frugtbar, har dyb Muld 
og skjønne Birkelier, men desuagtet er den hele en Miil 
lange og for Nybyggere saa særdeles indbydende Strækning 
kun paa et Par Steder dyrket; Størstedelen af Dalen er 
ikke privat Eiendom. 
Det stuedalske Basin er saa godt som lukket mod Nord, 
og det er kun gjennem et trangt og dybt Svælg ved Knal- 
len, at Elven Thya kan føre Stuesjøens Vande ned i Nea. 
Derimod kan man fra Stuedalens nordlige Ende over mere 
aabne Strækninger finde en kortere Vei til Neas Dalføre 
over Skarsfjeldskaftet, den langt udskydende Eod af Nordre 
Skarsfjeld, uden at man dog behøver at overstige 2500 Fods 
Niveau. Neadalen frembyder her et paafaldende Skue; den 
danner her en næsten uoverskuelig Slette med en Miils Ud- 
strækning i østvestlig Retning, bedækket af Krat og en utal- 
lig Mængde ganske smaa Vandsamlinger. Træg og i mang- 
foldige Bugtninger snoer den betydelige Elv Nea sig hen 
over denne Slette af Sand og Myr, og ofte kommer den i 
sin tilbagegaaende Bevægelse nær til de samme Strøg, som 
den allerede tidligere har gjennemstrømmet. Terrænet er 
derfor i høi Grad ufremkommeligt; især gjælder dette den 
øvre eller østlige Deel af Sletten, hvor Neas aarlige Over- 
svømmelser, foruden at bevirke en luxuriøs Græsvæxt, til- 
lige synes at begunstige en ualmindelig kraftig Vegetation 
af Vidien. Denne Art naaer her en betydelig Høide og 
danner skarpt begrændsede Grupper eller Krat, der ere 
næsten ugjenemtrængelige og desuden i dette jævne Terræn 
i den Grad kunne borttage al Udsigt, at det er vanskeligt 
nok at orientere sig, naar man først er kommen ind i dette 
Vildnis. 
Den østlige Deel af Sletten, der støder til Sylenes Fod, 
kaldes Neøien. Endelsen „Øien“ gjenfindes her i mange 
