Et Strog af Rigsgrændsen. 
123 
ligt ved Sylene (2300 — 2400'), fra hvilket Punkt den østlige 
Sænkning mod Jåmtland tåger sin Begyndelse, ja endog 
ligetil Randen af den Dalkløft, hvori Merakerbygden ligger, 
og tænker man sig kun Stuedalens dybe Kløft og Røragens 
Sandsteensvold borte, saa har denne Dalgang fuldkommen 
lige saa jævne og regelmæssige Stigningsforholde, som man 
paa en Strækning af samme Længde nogetsteds kan finde i 
vore Sletbygder. 
Langs Rigsgrændsen mod Nord fra Glukens Qvarts- 
skifer falder Contaktlinien mellera den grønne Leersteen og 
de underliggende Skifere, og næsten paa den hele Linie op- 
træder Leerstenen med samme Virkning paa Terrænets Be- 
skaffenhed, som om den var en massiv Bjergart. Strax den 
er optraadt, hæver den sig pludseligt til et høiere Niveau 
end sit Underlag, og fremstiller saaledes bratte murformige 
Masser*). Den, der kommer fra Øst, møder saaledes paa 
Rigsgrændsen her overalt en fortsat Række af Hoie og flere- 
steds en ubestigelig Barriere; vel er denne ikke overalt høi, 
men hvad enten den nu er 10 eller 100 Alen, saa findes den 
dog paa ethvert Punkt, og da den omtrent falder sammen 
med Rigsgrændsen, eller rettere, da denne er lagt efter den 
naturlige Anvisning, saa kan man for denne tre Mile lange 
Stræknings Vedkommende sige, at her existere Grændse- 
fjelde, eller at Grændsen er naturlig og iøinefaldende. For- 
uden Fjeldkollernes Form stikker ogsaa deres golde serpen- 
tinagtige Udseende allerede i det Fjerne mærkeligt af mod 
det jævne Mosteppe nedenfor dem. — Ved Foden af disse 
steile og efter en nogenlunde ret Linie fortsatte Skrænter, m. 
*) En fransk Reisende kalder dette Strøg „la bande de plate- 
formes mainelonnées et tuberculeuses, qui séparent la Suede de 
la Norvége. 
