126 
J. C. Horbye. 
over Rigsgrændsen mulig. Den ene, „Tevelporten“, er gjen- 
nem Steenfjelds grønne Leerskifer skaaret lige ned paa 
denne Bjergarts Underlag; dog har denne Aaboing gjen- 
nem Fjeldet ikke Charakteren af de omtalte Raviner alene, 
men er maaskee for en Deel ogsaa en Erosionsdal. Skaar- 
dalsporten, der paa alle Karter urigtigt kaldes „Skurdals- 
port“ , er derimod intet Andet end et af de almindelige 
brede „Skaar“ gjennem Leerstenens Masser, hvoraf der som 
sagt findes mange paa dette Sted, saa at man, som Cron- 
stedt siger, „dår har tilfalle til flere sådane porte, om det 
behofdes“; ogsaa Cronstedt har nemlig bemærket de sær- 
egne Fjeldformer paa dette Sted, ligesom der i Vetensk. 
Akad. Handl. XXIII findes et temmelig idealiseret Prospekt 
af Porten. Ogsaa Schonning vare denne Bjergarts For- 
mer paafaldende; han beskriver dem fra et Sted i Thydalen 
som „smaa aflange Bjergkoller jævnsides hos hinanden, flade 
ovenpaa, næsten tværbratte paa Siderne, stigende og faldende 
omtrent som Bolger“. — Iovrigt var Skaardalsporten engang 
bekjendt paa Grund af, at „Stenen i gronan Dal“ der fin- 
des; denne omtales af flere ældre svenske Reisende og har 
som historisk Monument betragtet endog været Gjenstand 
for en akademisk Disputats. Stenen er nu intet Andet end 
et Brudstykke af en almindelig Helle, hvis oprindelige Præg 
maaskee kan være udslettet ved den Mængde Navne og Aars- 
tal, som i nyere Tid ere indgravede i den. Skjønt Ingen i 
Egnen nu længer ved at knytte selv det dunkleste Sagn til 
Stedet, har det imidlertid nu engang faaet et Slags Berornt- 
hed og er endnu i Alles Mund, saa det derfor vel ikke er 
umuligt, som man har antaget, at denne afsides liggende 
Kløft engang var Samlingsplads for en forfulgt Religions Be- 
kjendere, og at Stenen er en Levning af deres Alter. 
