Om Tellemarkens Geologie. i -18 
eneste sammenhængende, eensartet og paa een Gang frem- 
bragt Syenitmasse, er det imidlertid yngre og yngre Ski- 
ferlag, hvormed denne kommer i Berørelse, eftersom man 
flytter Profilet mod Nord. 
Det Anførte taler for, at Syeniten ligger som en, i det 
Store betragtet, pladeformig Masse over samtlige Bjergarter, 
hvormed den er i Berørelse. Grændserne ere imidlertid 
ikke blottede paa saa lange Strækninger, at dette kan frem- 
gaae af directe Observation. Ved en foregaaende Anled- 
ning*) have vi dog meddeelt et Gjennemsnit fra Erse i Ojer- 
pen , hvoraf man kan overbevise sig om, at den der ligger 
over Silurformationen. I disse Egne er Syeniten det sidste 
store Udbrud, som har fundet Sted, den er Slutstenen i 
den hele Bygning; den har først fyldt den store siluriske 
Skaal, hvis udgaaende Kanter vi finde i Gjerpendalen og 
ved Bavaldsjøen, og dernæst mellem disse Puncter som en 
bred Strøm af over 1900 Fods Mægtighed skudt sig frem 
over Gneisgraniten og henover de ældste Skifere. 
Gneisgranit og Granit. 
Undersoger man Districtet omkring Nordsjø og Fort- 
sættelsen af dennes Dalføre mod Nord gjennem Bøherred 
til et Stykke opad Sillejordsvand, eller man reiser fra Holden 
Jernværk gjennem Lundeherred og Flaabvgd og videre over 
Flaavand samt Hviteseidvand til henimod Apalstø i Hvites- 
eid, seer man overalt kun Gneisgranit med en temmelig 
tydelig ndpræget Parallelstructur ; ligesaa omkring de nord- 
ligste Partier af Fyrrisvand og Nisservand, i en Strækning 
langs de paa Kartet optrukne Grændser fra V eum Kirke 
*) Die Geologie (les sudliclien Norwegens 1 85 7. 
