som man undertiden støder paa. De maa kunne opfattes 
som løsrevne Dele af en forst størknet Skal. 
Ligesaa hvppigt som man i Gneisgraniten og Graniten 
linder Brudstykker, ligesaa ofte linder man dem gjennem- 
satte af Granitgange. De ere meget sjeldent fiinkornige: i 
Almindelighed overskrider Kornenes Størrelse en knvttct 
Haands. Man bemærker saavel Orthoklas alene som Or- 
thoklas og Oligoklas; Glimmeren ør hyppigst af mørke 
Farver. I enkelte Strøg i Nissedal optræder Amazonfeld- 
spath i Gangene. Denne Feldspath er gjerne ledsaget af 
halvgjennemsigtige brunlig-røde Granater i Leucitoedere. 
I en Gang i Nissedal iagttoges i Forening med D. Forbes 
for nogle A ar siden en liden Krystal, der af Formen at 
dømme er Yttrotitanit; ligesaa et lidet Parti af et stærkt 
glindsende sort Mineral, som inaaskee er Euxenit. Titan- 
jern er ikke sjeldent. I en Gang paa Vestsiden af Mas- 
katfjeld forekommer Jernglimmer, der ogsaa i Nærheden sees 
som selvstændigt Fyldningsmaterial af line Spalter. Spor 
af Blyglands, Molybdænglands og Kobberkiis ere iagttagne 
ved Gaarden Næs i Nissedal, — Kobberkiis alene paa nogle 
flere Steder i Nærheden af Skifergrændserne. — Endelig in- 
deholde en Mængde Gange større og mindre Brudstykker 
af Glimmerskifer, Hornblendeskifer og Gneisgranit. Gra- 
nitgangenes Mægtighcd er ofte meget betydelig. De op- 
træde gjerne i Mængde i visse Strøg langs Grændserne og 
fortsætte da ind i Skiferne, hvis Leiningsforholde de i en stor- 
artet Maalestok have forstyrret, saaat visse Districter alene 
dannes af Granitgange og sønderbrudte Skiferpartier. Dette 
er Tilfældet mellem Skredvand og den vestlige Ende af 
Vraavand, — ved Nissevand i Syd for Fjone, samt ved 
Veien fra Naper til Momerak ved Fyrrisvand. 
Paa Tavle IV seer man i Profilet paa Østsiden af Sun- 
