156 
Tellef Dahl. 
gelen er overveiende. Man bemærker dog ofte, at der er 
mere Feldspath end Hornblende; der fremkommer saaledes 
et syenitisk Udseende*). 
Man maa imidlertid under saadanne Forholde, som de 
her omtalte, hvor man ved hvert Skridt seer noget Andet, 
opgive ethvert Forsøg paa at gjøre en eller anden petro- 
graphisk Benævnelse gjaddende for mere, end f. Ex. et ud- 
slaget Haandstykke. 
Uregelmæssige Gange af en straalig Hornblende med 
Titanjern og grøn Apatit sees deri paa flere Steder. Disse 
Forholde ere ganske analoge med dem, der allerede nu 
længe have været kjendte fra Egnen ved Kragerø**). — 
*) Vi maae her omtale en anden Bjergart, der lettelig kan for- 
vexles med disse syenitiske Partier. Den bestaaer af Hornblende 
med Labrador; undertiden træder Diallage istedetfor Horn- 
blenden; Titanjern er ofte tilstede i smaae Korn. Labradoren, 
der lader sig decomponere af Saltsyre og Svovlsyre, har en 
mørk, rødlig-bruun Farve og kjendes lettest paa sin Tvilling- 
stribning. Denne Bjergart er saaledes nærmest en Gabbroart. 
Den adskiller sig fra Hitterøens Norit ved Mangel paa Qvarts. 
Den indtager ligesom de ovenfor omtalte syenitiske Partier ofte 
Toppen af de høieste Bjerge ved Riisøer og Kragerø, hvor 
netop Hornblende-Bjergarter som de beskrevne ere almindelige, 
men forekommer ogsaa i Nissedal noget i Nordvest for Kirken 
og paa Vestsiden af Våndet, i Nord for Fjone i et fremsprin- 
gende Næs. Paa Grund af bedækkende Masser her dens Form 
her ikke kunnet udforskes ; men da den ved Riisøer er seet 
tydelig gangformig, kan dens eruptive Character ikke betvivles. 
Forsaavidt den før har været bemærket i Nissedal, har den 
gaaet ind under Benævnelsen „Grønsteen.“ Ved Kragerø led- 
sages den paa et Sted af nikkelholdig Magnetkiis og Kobber- 
kiis. Den er forøvrigt omtalt af D. Forbes i Nyt Magazin 
for Naturv. Bind 9 som Syenit; og tidligere af Th. Scheerer. 
**) D. Forbes. „ Geolog. Unders., w Nyt Mag. f. Naturvsk. 9de B. 
