158 
Tellef Dahll. 
fra, som den nedenfor omtalte, vil imidlertid heller ikke 
alene kunne begrunde en anden Anskuelse. 
Vexlende med mægtige hornblenderige Belter af det 
her omhandlede Slags og nogle faae Qvartsiter af ringe 
Mægtighed sees mellem Brunkeberg og Høidalsmo Kirker 
mægtige talkholdige, tyndskifrige Lag med steilt Fald. For- 
uden Talk bemærker man Glimmer og en Mængde Qvarts. 
Ved Mostul ligger deri et Lag af reen Talkskifer med 
Dolomitkrystaller og paa Siden af det en snehvid fiinkornig 
Marmor af nogle Fods Mægtighed tilligemed hiint før om- 
talte Qvartsconglomerat. Den samme Lagfølge gjentager 
sig ved Rui i Høidalsmo, saaat man maa antage, at der 
imellem disse 2de Puncter har foregaaet en stor Foldning 
af Skiferne. Langs Vestsiden af Sundsbarmvandet seer man 
i de talkholdige Skifere skjønne Bøininger i det paa Plade 
IV fremstillede Profil, — der er optaget i Forening med 
Hr. Th. Kjerulf. 
Endnu maa omtales et Lag af Kalkglimmerskifer i de 
qvartsrige Glimmerskifere mellem Sligstul og Aslestad i 
Skafse. Det har 1 å 2 Favnes Mægtighed og indeholder 
Epidot og Granat. I Strøgretningen taber det sig snart 
mellem de omgivende Lag. 
Skifernes Lagstilling sees af Kortet. Fjernt fra Granit- 
gneisen vil man bemærke endeel Uregelmæssigheder; men 
langs denne kan der erkjendes den skjønne Regel, at Strø- 
get er ligeløbende med Grændsen, medens Faldet er fra 
samme. Kun paa enkelte Steder og i korte Strækninger 
ere derfra nogle smaae Afvigelser. — Skiferne ligge imidler- 
tid ikke under Gneisgraniten ; de lene sig til denne gjerne 
under en svag Heldning. Flere af Profilerne oplyse dette; 
man see Profilet over Grændsen i Lidfjeld (Tv. IV). 
Det i Skiferne som en 0 beliggende Granitgneisparti ved 
