Om Tellemarkens Geologie. 
159 
Bandagslid er paa mere end tre Fjerdedele af sin Omkreds 
omslynget af Skiferne som af en Kappe. 
I Reglen er Grændsen skarp og let at finde i Naturen, 
undtagen hvor Granitgangene ere overordentlig hyppige, 
saasom forhen omtalt. Dog er der ogsaa en anden Om- 
stændighed, som gjør nogle Grændsebestemmelser usikre. 
Hvor Skiferne ere qvartsrige, finder man et Belte ved Grænd- 
sen, hvor Bjergartens Bestanddele ere en Blanding af Skifer- 
nes og Gneisgranitens. Det indeholder i Regelen mere 
Feldspath end Skiferne og mere Qvarts end Gneisgraniten. 
At en Blanding har kunnet finde Sted mellem en flydende 
Granitmasse og en da maaskee løs Sandmasse, kan ikke 
forundre os. Dette Forhold kan iagttages paa de to Grændse- 
puncter, der overskjæres af Profilet paa Tv. I. og ved Ban- 
dags Grube. Paa saadanne Steder sættes man i den stør- 
ste Tvivl om, hvilken Bjergart man har for sig; men nogle 
Skridt til begge Sider opklare snart Forholdet. Ved Grænd- 
sen imellem Maskat og Skardaafjeld — Tv. IV — seer 
man Qvartsiten sønderbrudt til en Breccie af mere end een 
Cubikfod store, skarpkantede Stykker, der ere forenede ved 
finere Qvartsmaterial. Den ligger ikke som et bestemt 
Lag, men løber ud og ind i uregelmæssige Spalter langs 
Grændsen. 
Iagttagelsen af disse Forhold giver et Begreb om Stør- 
relsen af den Kraft, der har ligget i den frembrydende Gra- 
nit. De i et Hav afsatte Sand,- Leer- og Slammasser af 
forskjellig chemisk Sammensætning bleve gjennembrudte og 
opreiste i deres nuværende Stilling, hærdede og metamor- 
phoserede. 
Af Profilet Tv. I kan man faae et Bidrag til Bestem- 
melse af Skifernes Mægtighed. Skiferne ligge nemlig; i en 
uafbrudt Følgerække med lidet varierende Fald og uden 
