Om Kongsbergs Ertsdistrikt. 
175 
Gjænge eie en Mængde af smale Drummer og Bergaflosnin- 
ger, hvorudi klar Sølv og dets Malme opholde sig.“ 
Hvis man virkelig kan lægge nogen Vægt paa disse 
Benævnelser af Bergarten i Kongsbergegnen, skulde man 
allerede i denne yderst kortfattede Karakteristik formode, 
at ikke Gneis, men Granit, Glimmerskifer og Qvartsskifer 
skulde udgjøre Hovedbergarterne i dot berømte Grubedi- 
strikt. 
Man fin der forresten Alt væsentligt om Kongsberg efter 
den almindelige og længe anerkjendte Opfatning af Forhol- 
dene hos Joh. Ludv. Hausmann, senere Professor i Gottin- 
gen, i hans „Reise durch Skandinavien in den Jahren 1806 
und 1807, 2 Th. Gottingen 1812.“ 
Kongsbergeregnen er som bekjendt altid ellers opfattet 
som et Gneisfeldt, som et Stykke Urterritorium, bestaaende 
af fast lodret ved Siden af hinanden stillede Baand af kry- 
stallinske Skiferbergarter i alle mulige Forskjelligheder, og 
mellem hvilke Gneis overhovedet fremfor alle spiller Hoved- 
rollen. 
Hausmann selv udhæver dog ikke netop Bergarten Gneis 
som forherskende. Han angiver Bjergarterne vidt og bredt 
omkring til: tyndskifrig Glimmerskifer i stadig Yexel med 
tykskifrig sortegrøn Hornblendeskifer, hyppig med Leier af 
ligeledes tyndskifrige Talk- og Chloritskifer, sjeldnere med 
Gneis og Grønsten. Glimmerskiferen har ofte sølvhvid Glim- 
mer, ofte tager ogsaa Qvarts i dem Overhaand. Granit er 
overordentlig hyppig udbredt i disse Bergarter. 
I Commissionens Indberetning af 1833 (i Uddrag i Nyt 
Mag, for Naturvidenskaber Bd. 1 pag. 86) angives disse 
skifrige Bergarter til Gneis, Glimmerskifer, Hornblende- 
skifer. 
Det herskende Strøg var bekjendt som nordsydligt, 
