Om Kongsbergs Ertsdistrikt. 
181 
Dette lagede Skiferberg er gjennembrudt af Granit og 
Gneis-Granit, hvilke Bergarter kun i Strukturforhold ere for- 
skjellige, men begge utvivlsomt eruptive. Granit er den kornige 
Forbindelse af Qvarts, Feldspath og Glimmer. Gneis-Gra- 
nit har de samme Bestanddele men derhos tillige en Parallel- 
struktur, betinget ved Glimmerbladenes mer eller mindre 
fuldkomne Parallelisme. Gneis-Beskaffenheden overhovedet 
er et Struktur -Forhold. Vi bruge Navnet Gneis-Granit 
ganske i Analogi med Navnet Porphy r- Granit. Gneisgraniten 
adskiller sig i Hovedstykket lettest fra Skifer ved sin over- 
veiende Mængde Feldspath, i det Store ved den ensartede 
Beskaffenhed af Massen, medens Skiferne vexle med Lag 
af forskjellig Beskaffenhed. 
Hovedstyrken i Beviset for baade Granits og Gneis- 
granits eruptive Natur er: 
1) begges abnorme Stilling i Forhold til de af dem 
gjennembrudte Skifere. De mange nu optagne Profiler ere 
her afgj ørende. 
2) de i begge indeholdte Brudstykker af de gjennem- 
brudte Bergarter, for Ex. i Gneisgranit Maskat Fjeld i Bø- 
herred og ved Momerak ved Fyris Vand. 
Granit og Gneisgranit spiller en væsentlig Rolle mel- 
lem de gamle Skifere i Norge. Ikke alene er Thellemarks 
Formationen omgivet i Syd og mod Vest af Granit og 
Gneisgranit, men ikke ubetydelige Distrikter deraf findes 
ogsaa sydvestligt i Smaalehnene omkring Fredrikstad ogFre* 
derikshald (opgaaet af Mohn med Bistand afKjerulf i 1859), 
dernæst paa østlige Side af Mjøsen mellem Elverum og Kongs- 
vinger (opgaaet af Kjerulf i 1858 og Kjerulf og O. Olsen i 
1859), endelig paa vestre Side af Sperilen i Hedalen og 
derfra paa Fj eldet mellem Valders og Hallingdal o. s. v. 
(opgaaet af Kjerulf og Mohn i 1859). 
