214 B. M. Keilhau. 
komst som ved Løgvig; 80° 0. 6f, 7, 7. 7§, 7f, d. e. 0.7 
(N. 5J r.) e. M., tildeels noget snoet Skiktning. 
Ved Lillenæs endnu Bjergarter som før; 80° 0. 8§, 
8J, 9§, d* e. 0. 9 (7 J r.) e. M. ; den store Bue fra Løgvig 
sees at gaae ganske successiv. 
Mellem Lillenæs og Indrebotn har man dette Profil 
ved Fjorden. (See Pladen). 
a. See ovenfor. — bbb. Rød charakteristisk Granit, 
dannende aldeles leieformige Masser, den ene fiere Favne 
mægtig. — cc. Gneis forvandt med Graniten og Skifer for- 
vandt med Skiferne videre i det Hængende og Faldende 
ganske som disse, jeg læste 60° S. 12, 70° S. 12 (d. e. 0. 
10;j r.). Ved d, et Par Favne hen i Skiferen, endnu et 
høist nøie parallelt mellem disses Skikter liggende Lag af 
samme Granit som i b varierende i Tykkelse fra een til 
/ 
blot \ Tomme. Graniten danner slet ingen Gange eller 
Ramificationer i Skiferne. Længere hen i det Hængende 
flere Lag beslægtede med det ved d, men indtil een Fod 
tykke, og jo mere hen i det Hængende, desmere overgaa- 
ende til rød Helleflint. Fra b til Fjorden ved Indrebotn, 
krysialliniske Skifere af Glimmer og Hornblende, høist lige- 
skifrige, 60 — 70° S. 1 2f , 1|, lf , d. e. S. 12J (0. llfr.) 
e. M. 
Paa den modsatte Fjordside, mellem Lana^s og Gavlen, 
Skifere som ved Indrebotn, med indleiet guulhvid Kalksteen, 
10-90° 0. 85, 10|, d. e. 0. 9f (8fr.) e. M. 
Mellem det sidste Sted og Gavlen møder en anselig 
uskiktet Masse, tildeels noget granitisk, men meest bestaa- 
ende af rød hellefiintagtig Qvarts, og hvor der er Feldt- 
spath deri, da er denne mere tæt end som krystalliniske 
Korn. Denne Masses Forhold i Skiferen kunde ikke sees 
formedelst Lokalitetens uheldige Beskaffenhed , men usand- 
