Notitser om Thydalen. 
221 
kun paa Strøget langs Elven Nea, hvor man ingen egentlig 
Gabbro seer, men kun Hornblendegranit. — Ved Sæteraakjøn 
bestaaer Fjeldgrunden alene af Granitens hvide Feldspath 
med Baand eller ligesom Skikter af Hornblende, der med 
skarpe Begrændsninger have et snorlige og regelmæssigt 
Strøg i Nord og Syd; i den hvide Feldspathmasse og mel- 
lem Hornblendebaandene ligge mindre Stykker omspredte, 
præcist af samme Beskaffenhed som selve Baandene. Især 
den finkornige Gabbro er ofte afdeelt i tykke Bænke, uden 
at nos;en tilsvarende Parallelstruktur finder Sted mellem 
Bjergartens enkelte Bestanddele. Denne Lagdeling er i hoi 
Grad paafaldende, bestemt og regelret vedllgeholder den sig 
paa længere Strøg, og Lagene stryge altid omtrent parallelt 
med det hele Feldts Længdeudstræknincr. — Gabbroen fører 
indsprengt Titanjern og paa Fongen Drummer af Serpentin. 
I Granitens hvide Feldspath findes guul Titanit, sort Tur- 
malin og rød Granat. Graphiten, som angives funden paa 
Østsiden af Mæls-Haagn, maa tilhøre den skiktede Bjergart 
udenom Gabbrofeldtet; Leiestedet selv saa jeg ikke. Her 
findes altsaa de samme Mineralier som i det lille Gabbro- 
feldt paa Thronfjeld. — Paa Hyllingen saa jeg midt inde i 
Gabbroen et Skjærp paa Magnetkiis, der forekommer i en 
fahlbaandagtig Masse af Qvarts og Glimmer. 
De løse Bedækninger i Neas Dal tilstede ikke at for- 
følge Forbindelsen mellem Gabbrofeldtets nordlige og syd- 
lige Halvdeel ; under almindelige Omstændigheder kunde det 
ikke være tvivlsomt, at en saadan Forbindelse finder Sted, 
men jeg maa dog her gjøre opmærksom paa, at Skiktstil- 
lingen ved Gresli- Grube i Syd for Nea kan vække nogen 
Tvivl i denne Henseende, ligesom at man i Skoven midt- 
veis mellem Thydals Kirke og Litlevoldpladsen finder Skik- 
ter af Glimmerskifer indenfor Hornblendegranitens Omraade. 
