266 
M. Sars. 
Resultater. 
1) Det vigtigste, ved Studiet af disse Skjælbanker paa 
selve Stedet vundne positive Resultat er, at de samtlige 
ere Liltoraldannelser — en Mening, som allerede Keilhau 
i hans Afhandling om Landjordens Stigning (Nyt Magazin 
for Naturvid. 1 B. p. 1 35) bekjender sig til, dog uden nær- 
mere at begrunde den. Dette fremgaaer for det første af 
deres uordentlige Sammenhobning næsten uden anden frem- 
med Tilsætning end noget flint Sand, og af den mestendeels 
knuste Tilstand, hvori Skjællene forekomme, idet kun den 
mindste Deel af dem findes hele. De vise sig tydelig at 
være Levninger af gamle Strande, efter alt Udseende mest 
dannede i Bugter og Vige af det fordums Hav, hvor de 
netop ved denne deres mere beskjærmede Beliggenhed und- 
gik at blive bortførte og adspredte ved Bølgeslaget under 
Landets senere Ilævning. At de ikke ere transporterede 
andensteds fra, men endnu befinde sig i deres oprindelige 
Beliggenhed , derom vidne alle Omstændigheder ved deres 
Forekomst paa det bestemteste. Man finder nemlig de be- 
kjendte littorale Balaner hyppig her med hele Skaller og 
endnu fastsiddende paa Skjæl og Stene,*ja undertiden deres 
Fodstykker endog paa selve den faste Klippe. 
Dernæst viser den zoologiske Undersøgelse, at alle i 
disse Skjælmasser fundne Arter uden Undtagelse tilhøre 
Littoralbæltet og det umiddelbart derunder beliggende La- 
minariabælte, ganske ligesom man i den nuværende Jord- 
periode finder i vore Strande foruden Hovedbestanddelen, 
de egentlig littorale Arter, ogsaa en stor Deel Arter, som 
ved Bølgeslaget ere opskyllede fra Laminariabæltet. Ikke 
en eneste Dybvandsart er hidtil hverken af mig eller Andre 
nogensinde fundet her. 
2) Den af mig tidligere udtalte Antagelse (Universitets- 
