310 
Om Jernertsernes Forekomst. 
nit. I største Antal optræde de midt i det egentlige Leiested, 
men skyde ogsaa ud udenfor dette og kunne saaledes ikke 
opfattes som blot Udsondringer af samme, saaledes som 
man en Tid altid var tilbøielig til at opfatte dem. — Som 
svagt faldende eller „svævende“ Gange af lys Steen, der 
stikker stærkt af mod den mørke Granatfels, fremtræde de 
gjentagende under hverandre i Thorbjornsbo aabne Grubes 
lodrette Væo*. 
O 
Men ogsaa over hele Thorbjørnsbo-Høiden og i Lang- 
sev-Heierne ere de meget hyppige. De bestaa af rød Or- 
thoklas, Horn blende, noget Qvarts, — føre derhos bruun 
Titanit og Kiis, Orthit. 
Disse svævende Gange forgrene sig ofte paa samme 
Maade som den beskrevne Pegmatit-Gang ved Arendals 
Chaussee. Et udskudt Stykke fra samme Chaussee viser 
(vide „ Ved Langsev-Vand“) saadan Hornblende-Granit op- 
sættende i Gangstenen, der her er bruun Granat med Epi- 
dot, Augit og Kalkspath. 
3. Gabbro. 
Ogsaa i denne Egn optræder Gabbro, men kun iagt- 
taget i en Kuppe ved Landeveien fra Arendal vestover (nær 
ved Sideveien til Thorbjørnsbo Grube). Gabbrokuppen er 
paa Nordsiden ledsaget af et stærkt Fahlbaand og gjennem» 
sat af en almindelig Pegmatitgang. 
Klodeberg- Kjenlid-Grubers Feldt med dets Fortsættelse 
mod Vest 
danner, som før nævnt, den østlige afsluttede Ende af det 
lange Drag, der mod Vest slutter med Lærestvedt Grube. 
Hele dette Drag fortjente at optages i Lighed med før be- 
skrevne Feldt. Den betydelige Længde og det couperede 
