320 
Om Jernertsernes Forekomst. 
Lag gjennemsatte paa 4 Steder af meer eller mindre mæg- 
tig Gang-Granit. 
Paa den søndre Side af Elven dukker Solbergaasen 
op i dette her saaledes beskrevne Skiferterræn. 
Solbergaasens Bergart er rødlig farvet, bestaar af me- 
gen Feldspath, lidet Qvarts, derhos af indstrøede Punkter 
af Magnetjern, ved hvis parallele Beliggenhed Bergarten 
faar den almindelige Gneis-Granits Udseende. Denne høist 
eiendommelige og ved sin Jernføring vigtige Bergart for- 
tjener maaske et eget Navn*), saarneget mere, som den 
anstaar ikke blot paa Solbergaasen, hvor vi første Gang 
maatte erkjende den, men ogsaa i et heelt Drag med smaa 
Afbrydelser nedover til Lyngrot Gruber. 
Blandt de talrige Jernforekomster, som ere knyttede 
til dette Granitel-Drag, have vi besøgt følgende: 
1) Lyngrot Gruber i Frolands Sogn tæt ved Grændsen 
mod Moland og lige ved Pladsen Myra under Lyng- 
rot Gaard. 
Disse Gruber, som staa i Jerngranitellen, ligge i 
t.vende Grupper, hvoraf den sydligste har været benyt- 
tet af Næs, den nordligste af Frolands Jernværker. 
2) Fjelds Gruber ved Fjelds-Vand J / 4 Miil V. for Landbø 
i Moland. Gruberne, hvoraf den vigtigste er besøgt, 
ligge i Hornblendeskifer nøiagtigt ved Granitellens 
Grændse. 
3) Styggedals Gruber, S. V. for Jorstad - Vand, ligge i 
Granitellen tæt ved dens Grændse. 
*) En Granit, som mangler en af de 3 væsentlige Bestanddele, 
kaldes som bekjendt Granitel. Da denne Bergart derhos er 
folieret med Magneljern, ville vi kalde den Jern-Granitel for 
at holde os til den bekjendte Nomenclatur. 
