322 
Om Jemertsernes Forekomst. 
Solberg Gru be. 
Af hosføiede Skizze sees, at der her ere 2 Ertsgange, 
7 O O 7 
hvorpaa Drifterne ere anlagte. Disse Gange bestaa af reent 
Magnefjern uden nogensomhelst Gangsteen. Disse rene 
Ertsstrenge optræde med variabel Mægtighed, fra Fingers 
Tykkelse til 22 Fod, og gaa i alle Strog fra den mindre 
Mægtighed pludselig over i den større og omvendt. Man 
kunde virkelig tydeliggjøre sig denne Forekomstmaade med 
Billedet af Traade, hvorpaa hænge Klumper. Ved Skjær- 
pene oppe paa Hoiden afFjeldet (Pl. 1.) sees de som tynde 
Grene i Dagen, følgende i det Hele Parallelstrukturens 
Strøg, men ogsaa snart forenede, snart splittede. 
Hovedgruben ligger paa den østre steile Væg af Gru- 
beaasen og har en Stoll ind fra dennes østre Side. Dens 
Gang er afbygget til mod 80 Favne under Stollens Niveau ; 
paa en Forgrening af Gangen, der ikke gaar ud i Dagen, 
er Axel Grubes Drifter anlagte. I 3 Favnes Dyb under 
Stollen er Hovedgruben overskaaret af en Hornblende-Gra- 
nit-Gang, som fører Zirkon. 
Samme Slags Granit sees svævende omkring Dagaab- 
ningerne og indeholder en Mængde Magnetjern. 
I 40 Favnes Dyb er videre iagttaget en overskjærende 
Trap-Gang af nogle Fods Mægtighed. Svævende Trap- 
Gange, afUdseende som Christianiadalens Grønstene, kunne 
ogsaa sees i større Afstande omkring Gruben, saaledes f. 
Ex. paa den nordlige Pynt af Grubeaasen ved Landeveien. 
Saavel Hovedgrubens som Axel Grubes Drifter ere 
indstillede paa en fra Sydvestsiden indkommende og begge 
Gruber skraat afskjærende Slet, indenfor hvis plane Flade 
man ved de hidtil foretagne betydelige Undersøgelsesarbei- 
der indtil en stor Afstand kun antræffer en ganske anornal 
Masse (bekjendt under Navnet „Overskj æringen i Grubens 
