328 
Om Jernertsernes Forekomst. 
Ertsen paa den store Grubelinie er Magnetjern, under- 
tiden med Jernglimmer. De tilblandede Mineraler ere for- 
nemlig deels Hornblende, deels Carbonater. Ved Driften 
adskilles der saaledes ofte en Nordrand og en Sydrand, 
den første karakteriseret ved haardere sprængbar Steen samt 
Indblanding af Hornblende, den sidste ved sit Forhold at 
falde itu for Fyrsætningen til lædsket Kalk og Jernkorn. 
Vi saa, at Grunden til dette Forhold er den , at hele 
den store Grubelinie har et Tag af de for beskrevne mæg- 
tige Carbonat-Gange i sit Hængende, eller nærmest Syd- 
randen, medens Gruberne have sit Liggende ind mod den 
tætte Hornblendesteen. Ertsen blander sig saaledes med 
forskjellig Steen i det Hængende og Liggende. 
I Fru Ankers Grube blev bemærket, at Nordranden 
var bredere paa samme Tid, som Sydranden blev smal; 
hele Leiestedet beholdt derunder nogenlunde sin samlede 
Bredde. Formen af Gruben efter Strøget er noget bugtet, 
ikke ganske snorlige.*) 
Man bemærker faa andre Mineraler end de nævnte; 
dog sees paa Haldene — saaledes ved Store Kaja — en 
Mængde grøn Serpentin med Magnetjern indsprængt i Ok- 
taedre og paa Snore, samt med Svovlkiis i Oktaedre med 
Afstumpninger efter Terninger. 
Caroline Grube blev overskaaret tvers over Strøget af 
et „raaddent Baand,“ som man seer i Nordsiden, men som 
ikke er tilgjængeligt for Undersøgelse. 
En Stol, der er ansat udenfor Linien i Nærheden af 
Søen ved Østre Langø Gaard, indbringer paa Linien ved 
*) Vi skulle her bemærke, at disse og flere Oplysninger om For- 
holdene i Gruberne ere os velvilligen meddeelte af Hr. Berg- 
mester Ellefsen. 
