338 
Om Jern erts ernes Forekomst. 
2) Jernerts i rene Strenge, — 
3) Jernerts med Carbonatgange. 
Den første Forekomstmaade er repræsenteret. ved det 
største Antal Gruber. Jernertsen bar her en egen Gang- 
steen, som beqvemt kan betegnes ved Navnet Granatfels, 
og svarer temmelig nøie til Beskrivelsen af denne egne 
Masse i Blums «Handbucb der Lithologi 44 1860 Pag. 59. 
Regelen for denne Forekomsts geologiske Forhold kan ud- 
trykkes saaledes: Granatfels, som eruptiv Masse, optræder i 
det centrale Parti af et rundt omkring den omcirklende, til- 
bage over sig selv bøiet System af de azoiske Skiferes 
Lag. 
Granatfelsen bestaar i en Blanding af Granat og Augit 
(navnlig hyppig de bekjendte Varieteter Kolophonit og 
Kokkolith) med Kalkspath, sjelden lidt Epidot. Den rela- 
tive Mængde af hver af disse Bestanddele er vderst variabel, 
og en af dem kan hist og her mangle. Saaledes er der 
Blandinger af Augit og Granat, af Granat og Kalk: der er 
ogsaa Augit alene, Granat alene, ja selv Kalk næsten for 
sig alene. 
Magnetjern træder undertiden til paa enkelte Strøg i 
Dragene, og vi finde saaledes Blandinger af Magnetjern med 
Granat og Kalk, — Magnetjern, Augit og Kalk, — Magnet- 
jern med Augit. Hvor Magnetjernstenen er overveiende i 
Blandingen, der har man en Jernerts, og der foregaar Af- 
bygningen. 
Af de forudskikkede Beskrivelser sees, at i Næskilens 
Drag er Blandingen af Magnetjern med Augit eller Kalk 
det Almindelige, medens den jernfri Granatfels kun optræ- 
der underordnet. 
Derimod i f. Ex. Langsev- Thorbjørnsbo-Feldtet er 
Granatfels det Almindelige, hvorimod Blandingen af Mag- 
