Ved Kragero. 
341 
fuldstændig t il b age dr ei et, da tro vi ikke, at disse ko- 
lossale Bøininger skyldes den eruptive Granatfels, raen den 
langt mægtigere, fjernere liggende Aarsag, Gneis- Graniten. 
Vistnok see vi dette Forhold den ene Gang efter den anden; 
Straterne synes at vige tilside og gjøre Plads for Granat- 
felsen, idet de slutte sig sammenløbende (som til en om- 
vendt Baad) omkring det centrale Parti, der er Granatfels 
med dens Jern. Men disse enorme Katastropher, der have 
væltet hele Bygninger af Stråter, kunne dog ikke tilskrives 
de kun simpelt gangformige Leiesteder. Gangene have i 
Almindelighed ingen saadan Virkning; det raaa være det 
langt vældigere Udbrud, Gneis -Graniten, som under sin 
Fremtrængen har presset det foranliggende Kystterræns Lag- 
system sammen i flere mægtige Bølger, hver med sin Sad- 
del og sin Bugt, og Granatfelsen har kun trængt op, hvor 
den har fundet mindre Modstand, nemlig fortrinsviis i Horn- 
blendeskiferne og langs efter Axerne af de fremkomne lange 
Brudlinier, medens den dog derunder, som eruptiv Masse, 
maa have kunnet foraarsage enkelte mindre Forstyrrelser 
indenfor det ved Gneis-Graniten foldede Terræn. 
Den saaledes af os, som eruptiv Gangsteen betrag- 
tede Granatfels indtager en meget bestemt Stilling lige- 
overfor de før opregnede eruptive Bergarter i Masser og 
Gange. 
Granatfelsen gjennemsættes paa det Tydeligste saavel 
af Pegmatit- som af Hornblende- Granit- og Augitporphyr- 
Gangene. Den er altsaa ældre end disse og ældre end Alt, 
hvad der kan paavises at være yngre end dem. 
Paa den anden Side er man, efter de forud beskrevne 
Forholde i det Store, berettiget til den Slutning, at Granat- 
felsen ikke kunde trænge op mellem Straterne, forend de 
