22 
I. C. II ør bye. 
tionsmærkemes Optræden i disse Egne, og da det af ovenanforte 
Grunde ikke er sandsynligt, at noget Mere denne Sag betræf- 
fende her vil blive foretaget i den nærmeste Fremtid, har jeg 
ikke taget i Betænkning at fremlægge mine lagttagelser fra denne 
Beise for Magazinets Læsere, endskjont de ikke ere saa talrige 
og omfattende, som de maaskee kunde være blevne, hvis Under- 
søgelser af denne Art havde været Beisens Hovedformaal. 
Feldtet for mine lagttagelser var en Deel af den Ørække, 
der omringer Finmarkens Vestkyst, og som ved den 69de Bred- 
degrad begynder mere og mere at fjerne sig fra Fastlandet, idet 
den i sydvestlig Retning skyder ud i Havet. Gruppen bestaaer 
for det meste af meget store og hoie Ølande, indbyrdes adskilte 
ved trange Fjorde og Sund. 
Det er bekjendt, at i den sydlige Deel af Norge er det 
netop paa Strækningerne langs Kysten, at Friktionsmærkerne vise 
sig i deres fulde Udvikling: vil man see de bedste Exempler 
paa dette Slags Skulptur og Udslibning, maa man her besøge 
Øer og Klipper, der endog beskylles af Havets Bølger. Det 
var til Steder med en lignende Beliggenhed min Reise førte mig, 
— Kyststrækninger langs det aabne Hav eller Grupper af Øer 
og Skjær — og jeg ventede derfor ogsaa lier at tinde de tilsig- 
tede Mærker idetmindste tydelige overalt; dette var imidlertid ikke 
al tid Tilfældet. 
Fjeldgrunden paa de Strøg, hvorom her vil blive Tale, be- 
staaer tildeels af skiktede Bjergarter) her optræde Mærkerne efter 
Friktionen nogenlunde tydelige; vel observerer man hyppigst kun 
grove Furer, men her tindes dog paa enkelte Steder meget skarpe 
og fine Mærker, egentlige Striber, og paa de af Glimmerskifer 
dannede Strog nærmest Fastlandet, som jeg imidlertid kun sjelden 
kom i Berørelse med, saa jeg baade Politur og Striber ligesaa 
tydelige og vel conserverede, som man tinder dem paa noget 
andet Sted. 
