Notitser om det errat. Phænomen i Lofoten, ete. 23 
Anderledes forholder det sig derimod med de Strog, som 
ere beliggende fjernere fra Fastlandet, og som for en stor Deel 
bestaae af nskiktet Bjergart. Iler bliver der aldrig Tale om at 
tinde egentlige Striber, langt mindre Politur og tine Ridser, men 
lagttageren maa her være tilfreds, om han efter hele Dages So- 
gen er saa heldig at stode paa et Par grove Furer, der endnu 
ere saa tydelige, at deres Retning under en gunstig Belysning 
lader sig bestemme med Sikkerhed. — Naar jeg i Mangel af 
sikrere Mærker paa tiere Steder har maattet bestemme Friktio- 
nens Retning alene efter Furer og Render, maa jeg med Hensyn 
til Paalideligheden af denne Bestemmelse minde om den almin- 
delige Erfaring, at idetmindste Furerne omtrentligen folge den 
samme Retning som Striber og Ridser, naar de optræde sammen 
med disse. 
De Sider af Klipperne, der have vendt lige mod de frem- 
faren de Friktionsmasser, ere vistnok i disse Egne afskurede og 
tilrundede paa samme Maade som andetsteds; dog maa der lier 
paa sine Steder anvendes nogen Forsigtighed ved Bestemmelsen 
af disse Stødsiders rette Beliggenhed, og det ikke alene af den 
Grund, at de mangle Politur og egentlige Striber. Ligesom nem- 
lig Fjeldmasserne i Lofoten i det Store betragtede ere deelte og 
sonderrevne, saaledes ere i det Mindre ogsaa de enkelte Klipper 
i hoi Grad brustne og splittede; afsondrede Partier af dem synes 
at være enten sunkne eller bortsprængte fra deres oprindelige 
Plads, saa at man ved forste Blik troer at see steilt afskaarne 
Læsider paa Steder, hvor man i Virkeligheden har en Stødside 
for sig. Saaledes støder man undertiden paa kim enkeltstaaende 
og ofte vertikalt prismatiske Stykker af et større Klippeparti, 
der engang dannede en vel udpræget Stødside, og det er først 
naar man i Tankerne supplerer de manglende Stykker, at man 
erkjender Siødsidens bueformige Omrids tydeligt udtalte i de 
øverste Contourer af de gjenstaaende Levninger. Især paa Øen 
