44 
Th. Kjerulf. 
rindelse af de norske Porphyr- og Syenit-Masser, vilde faa større 
Vanskeligheder at bekæmpe end Modstanderen, Neptunisten, saa- 
fremt denne ikke forsmaar at soge Understøttelse i naturphilo- 
sophiske Anskuelser. Denne sidste Ytring er mærkelig og 
træffende. De naturphilosophiske Ideer vare som bekjendt en 
Tid i Mode ogsaa i Mineralogien. Man ved ikke ret, om de 
paa uheldigst Maade anvendtes i Geologien eller i Mineralogien. 
Et for alle Tider afskrækkende Exempel i denne Retning var 
den geniale Oken, som i 1813 førtes tilbage til Oldtidens 4 
Elementer til Trods for alle Chemiens allerede dengang gjorte 
Opdagelser. 
Dog kommer allerede i Slutningen af Iste Del af „Beitråge u 
et Anhang, hvori Forfatteren, allerede dengang synlig rokket i 
sin antivulkanistiske Tro, . opstiller Indvendinger mod de Indven- 
dinger, han tidligere opstillede. De isolerede Porphyrkupper 
(eller „Gabro u og „Syenit’ 4 ) ved Randsfjord kunde dog være 
Optaarninger af engang fremvældede Materier over de Spalter 
(Gangene), som engang skaffede dem Udvei fra deres indre Hjem 
(I 232), pmtrent som man maa antage om Trachytdomerne og 
Basaltkupperne. Porphyrernes Lighed med Basalt og Trapfor- 
mationer har her øiensynligt atter paatrængt sig ham. Granit, 
Svenit og Porphyr, bemærker han videre, kunde være trachyt- 
lignende Dannelser. Br e is la k havde erklæret dem for porphyri- 
tiske og granitiske Lavaer. C or di er havde ubetinget sluttet 
sig til denne Erklæring. Ogsaa Humboldt. Naumann slutter 
derfor med det Ønske, at de norske Geognoster snart maatte 
bringe afgjørende Kjendsgjerninger for Dagen; thi derpaa kom 
det nu an. Overalt maatte jo Kjendsgjerningerne selv tale, ikke 
Navne, om de ogsaa vare saa gode som Breislak, Cordier, Hum- 
boldt. Dette Ønske — nye og flere og afgjørende Kjendsgjer- 
ninger — var det samme, hvormed Hisinger omtrent paa samme 
Tid havde forla dt Norge. 
