Om Dannelsen af de uskiktede Bjergarfcer. 49 
at disse Virkninger nødvendigvis maatte være helt forskjellige 
efter Gangens egen som efter Sidestenens Natur. Basaltgangen 
i Antrim (II 221), der opsætter i Kridt, har forandret Kridt til 
Marmor indtil 8 — 10 Fods Afstand (Gangen er nemlig mægtig), 
og alle Spor af organiske Levninger ere forsvundne. Flinten 
derimod i denne forandrede Kridt har kun antaget en graagul 
Farve. Paa den anden Side er ved Edinburgh (II 223) Sand- 
sten i Contakt med Grønsten forvandlet til en jaspisagtig Bjerg- 
art, ligeledes de sekundære Sandstene i Sky til solid Quarts. 
Et andet Exempel var Næsoddens rede Porphyr, som (næsten 
blot Feldspath) er paa Siderne — saaledes maa man forstaa 
Lyell — sammensmeltet med den særdeles glimmerrige Skifer 
til et grønligt 1—2 Fod mægtigt Saalbaand, idet man da maa 
antage, at Glimmerens Kali (Glimmeren er nemlig sølvhvid Ka- 
li glimmer) i Forbindelse med Heden af den frempressede Gang, 
har tjent som Flussmiddel. Som bekjendt blive Glimmer- og 
Chlorit- Arter desto usmelteligere, jo mere Magnesia de indeholde. 
Glimmerskiferen har ogsaa nogle brune Blade af Magnesiaglim- 
mer, og virkelig findes hist og her i Saalbaandet et saadant 
brunt — ikke forsmeltet — Glimmerblad. 
I de foreliggende Tilfælde — med Undtagelse af det sidste 
hvor en Blanding er tænkt — maa det erindres, at Intet er fra 
Gangen kommen ind i Sidestenen. Kridtet indeholdt jo allerede 
den kulsure Kalk til Marmoret, Sandstenen Kiselsyren til Jas- 
pisen. Men ved Gangrøassens Nærhed er den nye Fordeling af 
Atomerne eller Krystallisation foregaaet. 
Men ogsaa efter Gangenes egen Natur maatte Virknin- 
gerne paa Sidestenen vise sig saa forskjellige, som de ogsaa ere 
at iagttage, idet de i nogie Tilfælde ere = 0, i andre Tilfælde 
dog tydelig vise sig som en Søm af forandret Bjergart. Alle- 
rede den forskjellige Temperatur maatte her, antaget at Foran- 
dringen virkelig i sin nuværende Skikkelse fremstod paa bed 
* 4 
