54 
Th. Kjerulf. 
Undersøgelse. Disse „schists u ere de hyppige leieformige Oli- 
g ok la sp orphyrer, der indeholder nogle Krystaller, der kunne 
være Augit eller Hornblænde. 
Antaget altsaa, at Yirkninger paa Sidestenen udgik fra den 
plutonske Granit, gjor Lyell selv den Indvending: Hvorledes 
kunde mer og mindre krystalliniske Stråter (bedre : mer og mindre 
forandrede — Oligoklasporphyrerne bor ikke regnes til disse Strå- 
ter) vexle med hinanden? — Svaret er: Efter Straternes op- 
rindelige Natur, efter de Bestanddele, som de indeholde. De 
ere jo ikke altid lige (II 416). Og med Hensyn til Udstræknin- 
gen, Vidden af denne Virkning: Hvorledes kunde Metamorpho- 
sen paa Contacten ske i saa lang Afstand? — Som Svar hen- 
viser Lyell til, at Bjergarterne ere porøse, de ere gjennemtrængte 
af Vand. Nedentil i Dybet udvikles Gaser (ved de sekulære 
vulkanske Eftervirkninger Kulsyre og Svovlvandstof), disse Gaser 
og Vand damp ere meget skikkede til opv armede at bringe 
Metamorphosen ud over vid Strækning (II 407 — 408). 
§ 20. 
Saaledes repræsenterer altsaa Lyell Plutonismen i dens re- 
neste og mest maadeholdende Form. Han har selv besvaret 
nogle vigtige Indvendinger og støttet sig med Argumenter. Imid- 
lertid kunde det forlanges, hvor denne Theori i sin Almindelig- 
hed skulde anvendes paa Christiania-Territoriet: 
1. Bevis os, at Gangdannelsen er Noget saa mangfoldigt, 
gjennemgribende og i Egnens hele Relief saa fremtrædende, som 
Begrebet fyldte Spalter forlanger. 
2. Bevis os, at de store P orpliyr massers Distrikter vir- 
kelig er en Trapformation; vis os de forskjellige Trin i Trap- 
pen, vis os Mandelstene etc. Og paavis her Analogien med 
uimodsigelig vulkanske Produkter; thi lad os endog antage, at 
de, som have undersøgt andre store Trapformationer, at Cordier 
