Th. Kje r ul f. 
for kommende Forskninger, som karakteriserer denne bekjendte 
Forfatter, der har været en Vækker for saa Mange. Bividenska- 
bernes Standpunkt hindrede alene Steffens i at blive Geologiens 
Reformator. 
Steffens antagerbaade den modsatte og den samme Udvik- 
ling som den, der siden noiere sogtes eftersporet af Udgiveren 
af Gæa. Saa forskjellig end Granit er efter den chemiske An- 
skuelse fra Lerskifer, siger Steffens, saa finder dog en Udvik- 
lingsrække Sted fra den første til den sidste. Han søgte at be- 
grunde dette i Feldspaths Forsvinden og Udskillelse af Quarts i 
Aarer (201 — 202) han søgte at henlede Tanken paa Grani- 
tens chemiske Materialer, og hvad der blev af dem, idet der 
af Granit dannedes Lerskifer. 
Der var ogsaa en Kontinuitet mellem Fløtsformationerne og 
Basalt. Sandstenen, som er under Basalt, forhærdes lidt efter 
lidt, bliver „quarziger u , gaar over til Wakke. denne i Basalt 
(207.) Altsaa en Udvikiing af Sandsten til Basalt! 
— Og det er bekjendt, siger Steffens videre, at Basalt og Por- 
phyrfjeld have megen Lighed i Forekomsten i isolerede Kup- 
per, Overgribningen, Afsondringer i Plader, Seiler og Kugler, 
selv det Porphyragtige af hele Massen. Opdagelsen af Overen- 
stemmelsen mellem Porphyr og Basalt maa med Rette regnes 
blandt Werners vigtigste (208.) Derved var altsaa ogsaa Ud- 
viklingen af Sandsten til Porphyr angivet. 
Men Steffens gaar videre. Saaledes som i Urskiferforma- 
tionen Lerskifer opstod af Granit, saaledes se vi omvendt i hin 
yngre Porphyrformation den gran i tiske Syenit opstaa a f en 
ensformig leragtig og hornstenagtig Masse. Idet denne 
bliver mere hornig, krystallinisk , kommer Hornblænde til- 
syne, livoraf der i Porphyrmassen ikke var Spor. Altsaa en 
retrograd Dannelsens Tendents saavel til Basalt, som til Por- 
phyr. som til Syenit (207—209). 
