Om Dannelsen af de uskiktede Bjergarter. 61 
ere udtraadte og hvorhen, eller hvilke Bestanddele der ere 
inakomne og hvorfra — i denne forvandlede og denne oprin- 
delige Bjergart. Udgiveren af Gæa paaberaabte sig Jernkiesens 
Dannelse i Skiferne. Saaledes som Jernkiesen ligesom kunde 
fødes i Skifermassen, kunde vel ogsaa Quartsen udvikles af den, 
og derved tilsidst en Granit fremkomme. Herom skal senere 
tales. 
§ 29. 
Som nævnt blev Transmutations-Theorien i 1839 underkastet 
en Kritik af v. Dechen. Udgiveren af Gæa svarede derpaa i 
1840 og har („Einiges“ p. 31) opstillet „det Væsentligste, som 
ved Undersøgelsen af Christiania-Territoriet bidrog til at befæste 
Overbevisningen om Transmutationen en Forvandling saavel 
i Form som i Substants)/' Disse Punkter ere: 
§ 30. 
A. Hvis de omspurgte massive Bjergarter vare frembrudte fra 
det Indre, saa maatte de dog paa visse Steder absolut have 
derangeret de skiktede Bjergarter. — Her kommer altsaa 
den for nævnte Fordring om Leiningens strenge Under- 
søgelse. 
B. Ved Eruptionsmasser maa man vente en skarp Grændse; 
her ved disse Bjergarter finder man ofte de fuldstændigste 
Overgange istedetfor denne. 
C. Steder, som vidne mod en vulkansk Dannelsesmaade, ere 
saadanne, hvor der mellem en Lagfølge af Leerskifer og 
Kalk ere Masser indleiede, som gradvis, idet de tiltage i 
Mægtighed, tillige blive kiselrigere og fastere, mere krystal- 
liniske, tilsidst fuldkomne SHikatdannelser ligesom Granit. 
Et saadant Exempel er anført (Gæa I 45—46), hvor mel- 
lem Lag af Kalksten og Kalkkisel en saadan Udvikling skal 
foregaa til basaltisk Trap. Paa andre Steder henviser Ud- 
giveren af Gæa til den Overgang, som i Christiania- Terri- 
