86 
Th. Kjerulf. 
(Grønsten) bliver i saadanne Gan grum Aplianit, den ellers 
ofte saa syenitisk udvildede Feldspathporphyr bliver i dem mindre 
let gjenkjendelig, og fuldkommen granitiske Masser blive til en 
„ quartsrig F elsit “ . 
§ 60 . 
Lad os videre betragte det cliemiske Bevis mod Granitens 
pyrogene Natur, som saa mange Gange er hentet fra Quartsens 
Strengflydenhed. Quartsen smelter ved en langt hoiere Tempe- 
ratur end Feldspath, maatte derfor ogsaa af den størknede Masse 
udskille sig før Feldspathen. Nu finde vi omvendt, at i Grani- 
ten har Feldspathen udskilt sig først, Quartsen senere. 
Men i Vesuvs skjønne Leueitlavaer, som foruden Leucitkry- 
staller ogsaa have Augitkrystaller, der finde vi, uagtet Smeltefor- 
søg vise, at Augit er langt mindre strengflydende end Leucit, 
dog at denne er krystalliseret senere end hin. (Bischof II 7 2274.) 
Man maatte altsaa i Conseqvents af den Slutning, som, 
fordi Mineralernes Udkrystallisation i Granit ikke følger i den 
Række, som de synes at maatte have ved Størkning af en Fluss, 
afviser enhver Tanke om Granitens pyrogene Natur, ogsaa slutte, 
at heller ikke denne Lava var af pyrogen Natur. 
Der er et langt Spring mellem Dannelsesakten af et Mine- 
ral og Dannelsen af selve den Masse, den Bjergart, hvori det 
findes. Bischof, som gjennem sit hele Værk soger at gjennem- 
føre, at ingen F eldsp ath er dannet paa pyrogen Vei, gjør ikke 
dette Spring, hvor han har Lavaer eller Basalter for sig med 
Labrador- Feldspath og Augit, uagtet han ligesaalidt er- 
kj ender Labradorens Udkrystallisation ved selve Størkningen som 
nogen anden Feldspaths, ikke engang Anorthit-Feldspathens, hvil- 
ken dog findes udkrystalliseret i den skjønne Anorthitporphyr- 
Lava ved Thjorså under Hekla — en Lava, der aldrig har 
fiydt submarin — lige ud i den knudrede Overflades yderste 
Knuder. 
