100 
Chr. Langberg. 
lys) om paa samme med Fingeren i stedse mindre Kredse, 
indtil blot en liden ugjennem trukket Cirkelflade bliver til- 
overs. Lægger man nu i Middelpunktet af denne Cirkel- 
flade et lidet Korn Stearin, medens Papiret ligger paa det 
varme Underlag, saa opnaaer man let at frembringe en liden 
regelmæssig ikke gjennemtrukket Ring, paa det eensformig 
af Stearin gjennemtrukne Papir. 
Betragter man nu Diaphragmet, medens det er belyst 
af en i Kassens Indre anbragt muligst constant Lyskilde, 
fra et forresten mørkt Rum, saa viser Papirets ugjennem- 
trukne Ring sig mørk paa lys Grund. Bringer man deri- 
mod et Lys foran Diaphragmet, saa bliver den mørke Ring 
i samme Grad lysere, som Lyset rykker samme nærmere, 
indtil den i en vis Afstand ganske forsvinder, og naar Ly- 
set kommer endnu nærmere viser den sig atter lys paa en 
mørkere Grund. 
Den Gjennemgangsphase, da Ringen forsvinder, lader 
sig derfor meget skarpt bestemme. Har man nærmet Pho- 
tometerkassen til den Lyskilde, man vil undersøge, saa- 
meget at man ikke længer kan see Ringen paa Diaphrag- 
met. d. e. til den hverken viser sig lysere eller mørkere end 
Grunden, saa erholder man det omvendte Intensitetsforhold 
mellem de Lyskilder, som man vil sammenligne, nemlig den 
i Kassen og den som udenfor samme belyser Diaphrag- 
met, naar man maaler deres Afstande fra Diaphragmet, og 
qvadrerer samme. “ 
I ovenstaaende Fremstilling; af Instrumentets Theorie og 
den Maade, hvorpaa det skal benyttes til at sammenligne en 
Lyskildes Intensitet med den i Photometerkassen anbragte 
constante Lyskilde, er imidlertid overseet en Omstændighed, 
som kan give Anledning til betydelige Feil, naar Instru- 
mentet benyttes paa den angivne Maade. Der forudsættes 
