Middelhavets Litoral-F auna. 
117 
over. Farven er mindre livlig rød end hos G. verrucosa, 
og egentlig mat guulrød med lidt Brunt i eller teglsteen- 
farvet, Polyperne guulhvide med 8 finnede Tentakler. Eh- 
renberg henfører den til Eunicea, men Dana (United states 
exploring Expedition, Vol. 7) rigtigere til Pterogorgia (beg- 
ge Underslægt er af Gorgonia), da Polyperne paa de yderste 
tynde Grene sidde i 2 Bader (polypi bifarii), medens de 
paa de tykkere Grene danne flere Bader. Ehrenberg an- 
giver dens Størrelse til \ Fod; men jeg fik ved Neapel 
Exemplarer af 2 Fods Høide. En lys svovlguul Varietet 
af denne Art (varietas isabellina Ehrb.), som allerede af 
Esper (Pflanzenthiere T. 45) er afbildet, forekom ogsaa paa 
samme Dyb ved Neapel. 
10. Muricea placomus (Gorgonia) L. 
Paa 50 — 100 Favnes Dyb ved Neapel. Den henføres 
af Philippi til M. calyptrata Elirb.; men de Kjendetegn, 
ved hvilke denne, efter Ehrenberg (Corallenthiere p. 134), 
skal adskille sig fra M. placomus, nemlig „ramis gracilio- 
ribus, polypis minoribus, obtusioribus,“ finde ingen Anven- 
delse paa den ved Neapel forekommende Form, som i alle 
disse Henseender ikke afviger fra den nordiske M. placomus. 
11 . Pennatula grisea Gmel. (P. spinosa Sol. & 
Ellis). Af denne for Middelhavet eiendommelige Art, som 
udmærker sig ved sin korte, tykke, bulbøse Stilk, den mel- 
lem Finnerne glatte Bygside uden Papiller, og ved de frern- 
staaende lange naaleformige Pigge (Spiculæ) paa Polypcel- 
lernes frie Ende, fik jeg ved Neapel flere udvoxne Exem- 
plarer paa henved 100 Favnes Dyb og et yngre ved Mes- 
sina paa 40 Favnes Dyb, dyndet Grund. Farven, som ef- 
ter mine Iagttagelser er meget constant hos Søfjærene, var 
paa den sterile Deel af Stilken smudsig orangeguul, den finne- 
bærende Deel af Stilken mørk blaagraa paa Midten og gaaende 
